П О С Т А Н О В А

      І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 листопада 2024 року                                                                                         м. Київ
 
Справа №755/2946/23
Провадження № 22-ц/824/13705/2024
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                                    судді-доповідача Стрижеуса А.М., 
                                    суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.
                                    
сторони справи:        позивач          ОСОБА_1 ,
                                   відповідач      ОСОБА_2 ,
            
розглянувши в порядку письмового провадженнями за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 травня 2024 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири.
Позов мотивований тим, що 16 січня 2023 відбулося залиття належній їй на праві власності квартири АДРЕСА_1 . Того ж дня за заявою власника квартири комісією у складі: інженера ОСОБА_3 , майстра дільниці ОСОБА_4 , слюсаря-сантехніка ОСОБА_5 проводилось обстеження, за результатами якого виявлено факт залиття: ванна кімната - на стелі та стінах мають місце жовтні мокрі плями; кімната (10.2 кв.м.) - на стелі та стінах мають місце жовтні мокрі плями; підлога дошка ламінат - має місце здуття; кімната (13.2 кв.м.) - мають місце жовтні мокрі плями; підлога дошка ламінат - має місце здуття; кімната (8.6 кв.м.) - на стелі та стінах мають місце жовтні мокрі плями; підлога дошка ламінат - має місце здуття; коридор (2.75 кв.м.) - на стелі та стінах мають місце жовтні мокрі плями. Комісією було встановлено, що залиття відбулося через халатне відношення мешканців квартири АДРЕСА_2 до сантехнічного обладнання, про що складено акт. Внаслідок залиття позивач змушена була понести витрати у розмірі 107 000,00 грн., на відновлювальний ремонт, на підтвердження чого надала висновок від 13 лютого 2023 року Центра незалежної експертної оцінки, договір про надання оціночних послуг від 06 лютого 2023 року № 007, акт надання послуг від 14 лютого2023 року № 009 та розрахункову квитанцію про сплату послуг від 14 лютого 2023 року. Також зазначила, що про незалежну експертизу та можливість бути присутнім при її проведенні відповідач був повідомлений рекомендованим листом від 05 лютого 2023 року, однак не з`явився. Вказує, що в результаті неправомірних дій відповідача їй завдано майнову шкоду, яка оцінена позивачем у 107 000,00 грн, моральну шкоду - 10 000,00 грн, яку просила стягнути з відповідача на свою користь, а також 8 000,00 грн витрачених на проведення незалежної оцінки та 1 073,60 грн., судового збору.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 березня 2023 року відкрито провадження у справі та вирішено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Справу призначено до розгляду.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20 травня 2024 року у задоволені позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири - відмовлено.
Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив із того, що наявний у матеріалах справи висновок ТОВ «Центр незалежної експертної оцінки» про вартість проведення відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_1 також не є належним доказом на підтвердження розміру завданої майнової шкоди, оскільки об`єктом оцінки цього висновку є види відновлювальних робіт квартири після залиття. Даним висновком не встановлювалися ні причини залиття жилого приміщення, ні винна особи у залитті, оскільки перед експертом на дослідження дані питання не ставилися, а досліджувалася лише вартість відновлювального ремонту.
Поряд з цим, за наявності наданого відповідачем акту обстеження квартири АДРЕСА_2 від 16.01.2023, відповідно до якого комісією у складі головного інженера ЖЕД № 404 ОСОБА_6 , майстра тех дільниці № 4 ОСОБА_7 та майстра ремонтної дільниці ОСОБА_8 обстежено стан трубопроводів інженерних мереж ХВП та ГВП і витоків та пошкоджень не виявила. Стан трубопроводів задовільний.
21 червня 2024 року ОСОБА_1 подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення  Дніпровського районного суду м. Києва від 20 травня 2024 рокускасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири задовольнити повність.
Апеляційна скарга мотивована тим, що акт про залиття складений 16 січня 2023 року є належним і допустимим доказом протиправності поведінки відповідача та його вини у залитті квартири позивача і заподіяння йому матеріальної (майнової шкоди).
Зазначає, що факт залиття квартири АДРЕСА_1 було встановлено актом про залиття від 16 січня 2023 року та висновком про вартість проведення відновлювального ремонту від 13 лютого 2023 року.
Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 червня 2024 року апеляційну скаргу передано судді-доповідачу ОСОБА_9 .
Листом Київського апеляційного суду від 11 липня 2024 року матеріали справи № 755/2946/2024 витребувано матеріали справи з Дніпровського районного суду м. Києва.
Відповідно до супровідного листа матеріали справи 755/2946/23 надійшли до Київського апеляційного суду 17 липня 2024 року.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 липня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 травня 2024 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 липня 2024 року закінчено підготовчі дії у справі за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 травня 2024 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири. Призначено справ до розгляду в порядку письмового провадження.
Відзив від інших сторін до Київського апеляційного суду не надходив.
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено статтею 368 ЦПК України, частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Ураховуючи те, що справа в силу своїх властивостей є малозначною, розгляд справи Київським апеляційним судом здійснюється в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Встановлено, що позивач. ОСОБА_1 , є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 23.07.2019. Квартира розташована на 15 поверсі 19-поверхового будинку та складається з 4-х кімнат, житловою площею 53,4 кв.м, загальною площею 86,2 кв.м.
Відповідач, ОСОБА_2 , зареєстрований та проживає в квартирі АДРЕСА_2 .
16 січня 2023 року відбулося залиття квартири АДРЕСА_1 . 
16 січня 2023 року за заявою власника квартири комісією у складі: інженера ОСОБА_3 , майстра дільниці ОСОБА_4 , слюсаря-сантехніка ОСОБА_5 проводилось обстеження, за результатами якого виявлено факт залиття: ванна кімната - на стелі та стінах мають місце жовтні мокрі плями; кімната (10.2 кв.м.) - на стелі та стінах мають місце жовтні мокрі плями; підлога дошка ламінат - має місце здуття; кімната (13.2 кв.м.) - мають місце жовтні мокрі плями; підлога дошка ламінат - має місце здуття; кімната (8.6 кв.м.) - на стелі та стінах мають місце жовтні мокрі плями; підлога дошка ламінат - має місце здуття; коридор (2.75 кв.м.) - на стелі та стінах мають місце жовтні мокрі плями. Комісією було встановлено, що залиття відбулося через халатне відношення мешканців квартири АДРЕСА_2 до сантехнічного обладнання, про що складено відповідний акт. 
Позивач понесла витрати у розмірі 107 000,00 грн на відновлювальний ремонт, на підтвердження чого надала висновок від 13 лютого 2023 року Центра незалежної експертної оцінки, договір про надання оціночних послуг від 06.02.2023 року № 007, акт надання послуг від 14 лютого 2023 року № 009 та розрахункову квитанцію про сплату послуг від 14 лютого 2023 року. 
Також зазначила, що про незалежну експертизу та можливість бути присутнім при її проведенні відповідач був повідомлений рекомендованим листом від 05.02.2023 року, однак не з`явився. Вказує, що в результаті неправомірних дій відповідача їй завдано майнову шкоду, яка оцінена позивачем у 107 000 грн, моральну шкоду - 10 000 грн, яку просила стягнути з відповідача на свою користь, а також 8 000 грн витрачених на проведення незалежної оцінки та 1073 грн 60 коп. судового збору.
16 січня 2023 року комісією у складі головного інженера ЖЕД № 404 ОСОБА_6 , майстра тех. дільниці № 4 ОСОБА_7 та майстра ремонтної дільниці ОСОБА_8 обстежено стан трубопроводів інженерних мереж ХВП та ГВП в квартирі АДРЕСА_2 і витоків та пошкоджень не виявила, стан трубопроводів задовільний.
16 січня 2023 року відповідач надав пральну машину на експертизу, в результаті якої не встановлено несправностей. 
18 березня 2023 року відповідач надав розташовані у ванній кімнаті його квартири пральну машину та водонагрівач на експертизу, за висновками якої витоків і пошкоджень не виявлено. 
 У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Пунктом 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 встановлено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого наведена у додатку № 4 до вказаних Правил.
Основною метою при складанні акту залиття квартири є встановлення причин залиття, та осіб, відповідальних за спричинену шкоду.
В додатку № 4 до Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою.
В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.
Як вбачається з матеріалів справи, Акт про залиття квартири від 16 січня 2023 року, містить дату складання акта; прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; завдана матеріальна шкода.
У вказаному актів в причині залиття квартири АДРЕСА_1 зазначено, що причиною залиття стало халатне ставлення мешканців квартири АДРЕСА_2 до сантехнічного обладнання.
Разом з тим, з Акту щодо обстеження технічного стану трубопроводів ХВП, ГВП, та причин потрапляння вологи до нижче розташованої квартири АДРЕСА_1 , який було долучено відповідачем, зазначено, що за результатами обстеження на момент огляду квартири витоки та пошкодження відсутні, стан трубопроводу задовільний.
Отже, Актом про залиття квартири від 16 січня 2023 року не було встановлено чітку причину залиття квартири АДРЕСА_1 , оскільки Актом огляду квартир АДРЕСА_2 від 16 січня 2024 року стан трубопроводів було визначено задовільним, а тому у суду відсутні причини вважати, що відповідач халатно ставився до сантехнічного обладнання.
Враховуючи викладене, колегія судів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції, дійшов вірного висновку про те, що акт від 16 січяня 2023 року про залиття квартири не відповідає вимогам, викладеним у Правилах, оскільки в ньому не зазначені конкретні причини залиття квартири. Тому цей акт не може бути належним і допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди.
Згідно статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями, бездіяльністю немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
У п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, вина. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна одночасна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення.
В п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Отже, враховуючи викладене колегія судів дійшла до висновку про те, що відповідачем було доведено відсутність вини у заподіянні шкоди позивачеві, отже суд першої інстанції правомірно взяв до уваги доводи відповідача щодо відсутності його вини у залитті квартири позивача, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження витрат на ремонт квартири надала висновок від 13 лютого 2023 року Центра незалежної експертної оцінки, договір про надання оціночних послуг від 06.02.2023 року № 007, та в апеляційній скарзі зазначила, що вказаним висновком було підтверджено факт залиття квартири АДРЕСА_1 .
У вказаному висновку зазначено, що метою оцінки є визначення ринкової вартості відновлювального ремонту для відшкодування матеріальних збитків на його проведення.
Враховуючи викладене, колегія судів, погоджується з судом першої інстанції в частині того, що висновок від 13 лютого 2023 року Центра незалежної експертної оцінки, договір про надання оціночних послуг від 06.02.2023 року № 007 не є належним доказом який свідчить про залиття квартири відповідачем.
А тому колегія судів дійшла до висновку, що доводи апелянта про те що, факт залиття квартири було підтверджено висновком про вартість проведення відновлювального ремонту від 13 лютого 2023 року, є необґрунтованими, оскільки під час виконання вказаного висновку перед експертом не було поставлено питання, щодо визначення причин залиття квартири, а лише було поставлено питання про вартість відновлювального ремонту, а тому вказаний висновок не може слугувати підтвердження вини відповідача у залитті квартири АДРЕСА_1 .
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення  Дніпровського районного суду м. Києва від 20 травня 2024 року без змін, оскільки підстав для скасування судового рішення немає.
Оскільки Київський апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, розподіл судових витрат у зв`язку зі сплатою судового збору відповідно до статті 141 ЦПК України апеляційний суд не здійснює.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 травня 2024 року-  залишити без змін.
Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Суддя-доповідач                                                                              А. М. Стрижеус
 
Судді:                                                                                                Л. Д. Поливач
 
О. І. Шкоріна