КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 753/9942/24
провадження № 22-ц/824/17280/2024
 
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
13 листопада 2024 року                                                                                               м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
судді - доповідача Кирилюк Г. М. 
суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І., 
 
розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Хомича Івана Олександровича на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 12 вересня 2024 року в складі судді Трусової Т. О.,
 
встановив:
 
21.05.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 12 вересня 2024 року вказаний позов визнано неподаним та повернуто позивачу.
27.09.2024 представник ОСОБА_1 - адвокат Хомич І. О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 12 вересня 2024 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 дійсно проживає за адресою, вказаною в позовній заяві, проте ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 12 вересня 2024 року отримано не було. Позивач не відмовлялась від отримання зазначеної ухвали і готова сплатити судовий збір. Про існування ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 06 червня 2024 року стало відомо лише після ознайомлення зі змістом оскаржуваної ухвали, що  унеможливлювало її виконання.
Правом надання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористалась.
Відповідно  до  положень частини 2 статті 369  ЦПК  України  апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість ухвали  суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали  суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).
Згідно положень ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє дотримання позивачем вимог статей 175 і 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.
Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. 175, 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків  протягом десяти днів з дня отримання її копії (а.с. 8-9). 
Ухвала суду двічі направлялась рекомендованим листом за адресою, вказаною позивачем у позовній заяві, однак повернулась  до суду без вручення з поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Постановляючи ухвалу від 12 вересня 2024 року про визнання неподаною та повернення  позовної заяви позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що  позивач у встановлений судом  строк  не  виконала  вимоги ухвали суду   щодо  сплати судового  збору   за подання  позову  про стягнення  середнього  заробітку за час вимушеного прогулу  та відшкодування  моральної шкоди. 
Колегія суддів  не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи, копію  ухвали  суду  про  залишення   позовноої заяви без руху   було надіслано   листами   з позначками: «Судова повістка», що не відповідало змісту судових відправлень. 
Також поштові конверти не містили  номеру телефону ОСОБА_1 , який вона  зазначала  в своїй позовній заяві. 
Відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з адресатом (одержувачем). У разі відсутності адресата (одержувача), будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка».
Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого (реєстрованого) листа з позначкою «Судова повістка», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до суду.
Не вручені прості поштові відправлення (у разі неможливості вкладання до поштової скриньки) та не вручені рекомендовані поштові відправлення (крім відправлень з позначкою «Судова повістка») зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом 14 календарних днів з дня їх надходження.
Виходячи з вищевикладеного, поштові відправлення, якими було відправлено ухвалу суду першої інстанції про залишення позовної заяви, підлягала врученню в іншій спосіб, ніж як у спосіб вручення поштового відправлення з позначкою «Судова повістка». 
Постановляючи ухвалу про повернення, суд першої інстанції не здійснив усіх передбачених законом дій для забезпечення особі права на судовий розгляд, зокрема після повернення поштової кореспонденції з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» суд міг зв`язатися з нею за допомогою засобів зв`язку, що узгоджується із правовим висновком, викладеним у змісті постанови Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 521/21388/19, провадження  № 61-15990св20), проте цього не  зробив. 
Апеляційний суд  також  зауважує,  що  відповідно п. 1 ч. 1 ст.5 Закону  України "Про  судовий збір"  позивач звільнена  від  сплати судового  збору у справах  про  стягнення  заробітної плати та поновлення на роботі.
Відповідно  до  правового  висновку,  викладеного  в постанові Великої Палати Верховного  Суду  від  08 лютого 2022 року  (справа № 755/12623/19, провадження № 14-47цс21) спір про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який виник у зв`язку з незаконним звільненням працівника, який був позбавлений можливості виконувати роботу не з власної вини, є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про працю та про оплату праці. За пред`явлення вимоги про стягнення середнього заробітку, передбаченого частиною другою статті 235 КЗпП України позивачі звільняються від сплати судового збору в усіх судових інстанціях на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про визнання неподаною і повернення позовної заяви.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена  з порушенням  норм  процесуального права, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1  ст. 379 ЦПК України є підставою для її скасування і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. 353, 367, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Хомича Івана Олександровича задовольнити.
Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 12 вересня 2024 року залишити скасувати.
Справу ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди направити до суду першої інстанції для продовження  розгляду.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Суддя-доповідач                                                                             Г. М. Кирилюк
 
Судді:                                                                                               І. М. Рейнарт
 
                                                                                                          Т. І. Ящук