Справа № 466/9407/17                                Головуючий у 1 інстанції: Кавацюк В.І. 
Провадження № 22-ц/811/2052/23                        Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
01 жовтня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
головуючої: Н.П. Крайник
суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри
при секретарі: Л.М. Чиж
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та АТ «Державний ощадний банк України» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» про зобов`язання поновити попередні умови праці, які існували до дати незаконного звільнення з роботи, про визнання незаконним та скасування наказу, про зобов`язання здійснити нарахування і виплату індексації заробітної плати, про зобов`язання здійснити коригування заробітної плати на коефіцієнт підвищення тарифних ставок і посадових окладів, про стягнення заробітної плати, в тому числі недоотриманих виплат та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

29.11.2017 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до АТ «Ощадбанк», в якому, з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог від 07.03.2018, 20.12.2018 та 03.07.2019, просила: 
- зобов`язати поновити їй попередні умови праці, які існували до дати незаконного звільнення з роботи 14.12.2016 року в частині встановлення надбавки в розмірі 50% до посадового окладу з 14.12.2016; 
-визнати незаконним та скасувати наказ від 17.05.2017 №700-к «Про скасування персональної надбавки до посадового окладу ОСОБА_1 »; 
-зобов`язати відповідача : здійснити нарахування та виплату індексації заробітної плати за період з 16.05.2017 до 03.07.2019 року; та коригування заробітної плати на коефіцієнт підвищення тарифних ставок і посадових окладів; 
-стягнути в її користь заробітну плату, в тому числі недоотримані виплати за період з 16.05.2017 до 03.07.2019, в сумі 603 506,87грн.
А також стягнути в її моральну шкоду в розмірі 60 000,00грн.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що відповідно до постанови Апеляційного суду Львівської області від 23.10.2017 у справі №466/10897/16-ц, її звільнення з роботи 14.12.2016 визнано незаконним та поновлено на роботі на посаді заступника начальника відділу по роботі з проблемними активами філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк». На виконання зазначеного судового рішення Львівською філією АТ «Ощадбанк» видано накази від 16.05.2017 №697-к та від 01.11.2017 №1715-к «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 », якими їй встановлено посадовий оклад в розмірі 5 000,00 грн на місяць.
Вона вважає, що з дня поновлення на роботі не відновлено умови оплати праці, які існували на день звільнення 14.12.2016, оскільки їй безпідставно не нараховується персональна надбавка за складність та інтенсивність роботи в розмірі 50% до посадового оклад.
Наказом від 17.05.2017 №700-к всупереч ст.ст.97, 103 КЗпП України та без персонального її ознайомлення з таким їй скасовано персональну надбавку за складність та інтенсивність роботи в розмірі 50% до посадового окладу, не враховано підвищення заробітної плати на 10% з 01.02.2017, на 10% з 01.07.2017, на 30% з 01.03.2018, на 15% з 01.07.2018, на 20% з 01.09.2018, на 30% з 01.04.2019 та всупереч ч.5 ст.95 КЗпП України не проведено індексацію заробітної плати з 16.05.2017 до 03.07.2019.
В цілому за її розрахунками сума недоотриманої заробітної плати за період з 16.05.2017 до 03.07.2019 складає 603 506,87 грн, чим їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в сумі 60 000,00 грн. 
Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.
Зобов`язано акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» поновити ОСОБА_1 попередні умови праці, які існували до дати незаконного звільнення з роботи 14.12.2016 в частині встановлення надбавки в розмірі 50% до посадового окладу з 14.12.2016.
Стягнуто з акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії  Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 30 000,00грн. у відшкодування моральної шкоди.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1  про визнання незаконним та скасування наказу, про зобов`язання здійснити нарахування і виплату індексації заробітної плати, про зобов`язання здійснити коригування заробітної плати на коефіцієнт підвищення тарифних ставок і посадових окладів, про стягнення заробітної плати, в тому числі недоотриманих виплат - відмовлено.
Рішення суду оскаржили сторони.
Вважають оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи: позивач - в частині відмови у задоволенні позовних вимог, відповідач – в частині задоволення позову.
Позивач ОСОБА_1  в апеляційній скарзі зазначила, що відмовляючи частково у задоволенні її позовних вимог, судом першої інстанції не враховано, що її не було ознайомлено з оригіналом наказу від 17.05.2017 №700-к, яким їй скасовано надбавку розмірі 50% до посадового окладу та не надано для огляду його оригіналу. Судом також не враховано, що внаслідок прийняття відповідачем наказу від 17.05.2017 №700-к про скасування надбавки в розмірі 50% до посадового окладу, було суттєво погіршено її умови праці. Також станом на 16.05.2017 відповідачем для неї ( ОСОБА_1 ) не було розроблено та затверджено посадової інструкції та не враховано, що її посада знаходиться у структурному підрозділі, де здійснюються функції та завдання по поверненню проблемних активів. Вважає, що відновлення її попередніх умов оплати праці повинно було відбутися після завершення касаційного провадження у справі №466/10897/16-ц. Крім того, при вирішенні спору судом не було враховано, що у філії в спірний період мало місце підвищення заробітної плати, яке до неї не було застосовано, зокрема на 10% в період з 01.02.2017, на 10% в період з 01.07.2017, на 30% - з 01.03.2018, на 15% - з 01.07.2018, на 20% - з 01.09.2018, на 30% - з 01.04.2019. Поза увагою суду залишилися її доводи про те, що у спірний період їй не нараховувалася та не виплачувалася премія, хоча преміювання працівників банку здійснюється щомісячно на постійній основі, а також не проводилась індексація заробітної плати з 16.05.2017 по 03.07.2019; відповідачем не спростовано її розрахунок недоотриманих нею виплат за період з 16.05.2017 до 03.07.2019, не враховано тривалість порушення її трудових прав, у зв`язку з чим визначений нею розмір моральної шкоди в сумі 60 000,00грн вважає обґрунтованим. 
Просить рішення суду в частині відмови у задоволенні її позовних вимог скасувати та в цій частині постановити нове рішення, яким позов задоволити повністю.
Відповідач АТ «Ощадбанк» в особі Філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» зазначив, що задовольняючи позовні вимоги  ОСОБА_1  в частині вимог про зобов`язання акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» поновити  ОСОБА_1  попередні умови праці, які існували до дати незаконного звільнення з роботи 14.12.2016 в частині встановлення надбавки в розмірі 50% до посадового окладу з дати звільнення – з 14.12.2016, то така відповідачем була виконана.    Судом не враховано, що зазначена позовна вимога була предметом судового розгляду у справі №466/10897/16-ц та надбавка в розмірі 50% за період з 14.12.2016 до 16.05.2017 увійшла до середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 14.12.2016 до 16.05.2017 та була виплачена на користь позивача. В подальшому, на виконання рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 16.05.2017 у справі №466/10897/16-ц, банком 16.05.2017 було поновлено попередні умови праці ОСОБА_1 включно з надбавкою в розмірі 50% до посадового окладу. Зазначену надбавку скасовано з 17.05.2017 відповідно до наказу від 17.05.2017 №700-к, тому починаючи з 17.05.2017 у банку відсутні підстави для повторного встановлення надбавки за складність та інтенсивність роботи, оскільки робота позивача не характеризувалася складністю та інтенсивністю.
Крім того, відповідач зазначив, що за вказаною позовною вимогою в цілому відсутній самостійний предмет спору, оскільки такі вимоги позивача стосуються питання судового контролю за виконанням судового рішення у справі №466/10897/16-ц про поновлення позивача на роботі у філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк». Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється у порядку, визначеному Розділом VІІ ЦПК України, а не шляхом пред`явлення окремого позову, тому відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.255 ЦПК України наявні підстави для закриття провадження у справі.
Щодо стягнення моральної шкоди, то відповідач вважає, що будь-яких немайнових втрат позивачем не доведено, розмір шкоди та причинно-наслідковий зв`язок такої з будь-якими діями сторін не доведено. Крім того, стягнення моральної шкоди є похідною позовною вимогою, а тому за недоведеності порушення прав позивача така не підлягає до задоволення.
Просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог скасувати та постановити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову та врахувати підстави для закриття провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 .
У засідання суду апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 , подану позивачем скаргу підтримали, проти скарги відповідача заперечили.
Представник відповідача АТ «Ощадбанк» - Мірошніков П.В. скаргу, подану відповідачем, підтримав, проти скарги позивача заперечив.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають до задоволення частково з наступних мотивів.
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Наявними в матеріалах справи доказами встановлено, що позивач ОСОБА_1  13.02.2003 перебувала в трудових стосунках з відповідачем АТ «Ощадбанк» в особі філії  Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк». 01.02.2008 переведена на посаду заступника начальника відділу по роботі із проблемними активами філії  Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк».
       14.12.2016 року наказом начальником філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» №2833-к від 14.12.2016 «Про звільнення ОСОБА_1 »  позивач звільнена з посади заступника начальника відділу по роботі з проблемними активами філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці, за п.6 ст.36 КЗпП України.
       Не погоджуючись із звільненням, 28.12.2016 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання звільнення з роботи незаконним, визнання недійсним наказу про звільнення від 14.12.2016 №2833-к та запису у трудовій книжці про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.
       Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 16.05.2017 у справі №466/10897/16-ц позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені повністю. 
       Визнано звільнення ОСОБА_1 з філії  Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» за п.6 ст.36 КЗпП України незаконним.
Визнано недійсним наказ №2833-к від 14.12.2016 начальника філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» ОСОБА_3 «Про звільнення ОСОБА_1 » у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці, за п.6 ст.36 КЗпП України.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу (новоствореного) реструктуризації заборгованості та стягнення філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» з 14.12.2016 року.
Стягнуто з ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії  Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 75 466,00 грн.
       Вищевказане рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 16.05.2017 у справі №466/10897/16-ц в частині поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за один місяць звернуто до негайного виконання.
       На виконання зазначеного рішення, 16.05.2017 начальником філії  Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» ОСОБА_3  видано наказ №697-к «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 », скасовано наказ від 14.12.2016 №2833-к про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника відділу (новоствореного) по роботі з проблемними активами (п.1.) та поновлено її на посаді заступника начальника відділу реструктуризації заборгованості та стягнення з 14.12.2016 з посадовим окладом 5 000,00грн. (п`ять тисяч гривень) на місяць (п.2.).
       Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 23.10.2017 рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16.05.2017 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу реструктуризації заборгованості та стягнення  філії  Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким ОСОБА_1 поновлено на раніше займаній посаді заступника начальника відділу по роботі з проблемними активами філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» з 14.12.2016. 
Рішення в частині стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та судових витрат змінено та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14.12.2016 по 16.05.2017 в сумі 73 406,04грн. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.
       На виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 23.10.2017 у справі №466/10897/16-ц, 01.11.2017 начальником філії  Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк»  ОСОБА_3 видано новий наказ №1715-к «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 », яким: скасовано наказ №697-к від 16.05.2017 про поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу реструктуризації заборгованості та стягнення (п.1.); визнано недійсним наказ від 14.12.2016 №2833-к про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника відділу по роботі з проблемними активами (п.2.); поновлено ОСОБА_1 на раніше займаній посаді заступника начальника відділу по роботі з проблемними активами філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» з 14.12.2016 з місячним посадовим окладом 5 000,00 (п`ять тисяч) гривень (п.3.).
       Постановою Верховного Суду від 13.12.2018 у справі №466/10897/16-ц (пр. №61-3337св18), касаційні скарги ОСОБА_1 та АТ «Ощадбанк» залишено без задоволення, а рішення Апеляційного суду Львівської області від 23.10.2017 залишено без змін.
       Відповідно до ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
       Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядав трудовий спір, підлягає негайному виконанню (ч.7 ст.235 КЗпП України). Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні.
       Виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків.
       Як вбачається з матеріалів справи, 17.05.2017 начальником філії  Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» було видано наказ №700-к від 17.05.2017 «Про скасування персональної надбавки до посадового окладу ОСОБА_1 », тобто після поновлення позивача ОСОБА_1 на роботі за рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 16.05.2017 у справі №466/10897/16-ц, у відповідності до Положення про встановлення та скасування персональних надбавок до посадових окладів працівникам АТ «Ощадбанк», затвердженого постановою правління АТ «Ощадбанк» від 23.11.2003 №243 (зі змінами і доповненнями). Підставою для видачі такого наказу слугувала службова записка начальника відділу реструктуризації заборгованості та стягнення ОСОБА_4 від 16.05.2017, в якій останній повідомив керівника Львівської філії АТ «Ощадбанк» ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 буде виконувати мінімальний обсяг нескладних за змістом завдань і обов`язків, що не вимагають значного досвіду чи інтенсивного характеру виконання.
       Належним чином завірена копія оскаржуваного наказу №700-к від 17.05.2017 «Про скасування персональної надбавки до посадового окладу ОСОБА_1 » відповідачем двічі надавалась позивачеві ОСОБА_1 та суду, а саме: 20.04.2018 у додатку до заперечення (відзиву) від 20.04.2018 №19/7-04/425/2018-вих. на позовну заяву ОСОБА_1 , та 13.06.2018 на виконання вимоги суду від 21.05.2018 №К-12.
       У відповідності до приписів ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення працівник – в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.
       Відтак, колегія суддів погоджується з висновком першої інстанції, що знаючи про наявність такого наказу №700-к від 17.05.2017, позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вимогою про його оскарження лише через 1 рік та 2 місяці після ознайомлення з копією такого наказу, а саме 03.07.2019, тобто із значним простроченням тримісячного строку, встановленого ст.233 КЗпП України, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні такої позовної вимоги.
Відповідно до ст.6 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно п.4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затв.постановою КМУ від 17.07.2003 №1078, частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає. 
Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» та частинами 2 та 3 статті 94 КЗпП України встановлено, що розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами. Згідно ст.2 ЗУ «Про оплату праці» розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.
       Виходячи з вимог зазначеного Закону, колегія суддів вважає підставними доводи відповідача, що позовні вимоги ОСОБА_5 про зобов`язання АТ «Ощадбанк» в особі філії Львівське обласне управління здійснити нарахування та виплату індексації заробітної плати з дати 16.05.2017; про зобов`язання АТ «Ощадбанк» в особі філії Львівське обласне управління здійснити коригування заробітної плати на коефіцієнт підвищення тарифних ставок і посадових окладів; про стягнення з АТ «Ощадбанк» в особі філії Львівське обласне управління заробітної плати, в т.ч. недоотримані виплати, з 16.05.2017 до 03.07.2019 в розмірі 603 506,87 грн не підлягають до задоволення, оскільки спростовуються наявними у матеріалах справи довідками-розрахунками, складеними філією Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк», а також наданими позивачем довідками про заробітну плату від 13.10.2017 №15-09/107 та від 02.03.2018 №15-09/230, якими підтверджується проведення відповідачем індексації заробітної плати позивача. 
Відповідно до внутрішніх нормативних документів відповідача (п.9.2., п.9.3. Колективного договору, п.3.2. Положення про оплату праці працівників АТ «Ощадбанк»), у відповідача діють схеми посадових окладів, які встановлюються правлінням АТ «Ощадбанк», та передбачають встановлення по кожній посаді нижньої та верхньої межі. 
Згідно наказів про поновлення позивача на роботі від 16.05.2017 №697-к та від 01.11.2017 №1715-к, позивачеві встановлено посадовий оклад 5 000 грн. на місяць, про що повідомлялося працівнику під його особистий підпис.
Відповідно до наказів від 01.03.2018 №286-к, від 03.07.2018 №842-к, від 01.04.2019 №369-к - з 01.03.2018 розмір посадового окладу позивача підвищено відповідно до 5 100,00грн., 5 565,00грн. та 7 300,00грн. на місяць. Зазначені підвищення посадового окладу позивача відповідають періодам переглядів посадових окладів відповідно до постанов правління АТ «Ощадбанк» від 16.02.2018 №99 (введено в дію з 01.03.2018), від 28.03.2018 №214 (введено в дію з 01.07.2018) та від 06.03.2019 №140 (введено в дію з 01.04.2019).
Доказів запровадження будь-яких інших переглядів схем посадових окладів за період після поновлення позивача на роботі згідно наказу від 01.11.2017 №1715-к, та до 03.07.2019, матеріалами справи не встановлено. 
       З наведених мотивів, підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 та скасування рішення Шевченківський районний суд м.Львова 14.06.2023 в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Ощадбанк» в особі філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» про зобов`язання здійснити нарахування і виплату індексації заробітної плати, про зобов`язання здійснити коригування заробітної плати на коефіцієнт підвищення тарифних ставок і посадових окладів, про стягнення заробітної плати, в тому числі недоотриманих виплат, колегія суддів суду не вбачає.
Також колегія суддів погоджується з письмовими доводами відповідача, поданими на спростування розрахунку позивача ОСОБА_1 про стягнення заробітної плати за період 16.05.2017 до 03.07.2019 на суму 603 506,87грн, оскільки на спростування такого розрахунку відповідачем надано дві довідки-розрахунки про розмір нарахованої та виплаченої заробітної плати за період з 16.05.2017 до 03.07.2019, що додатково підтверджується первинними бухгалтерськими документами (витягами із штатного розпису філії, витягами з табелів обліку використання робочого часу позивача та бухгалтерськими відомостями про нарахування зарплати за період з 16.05.2017 до 03.07.2019). Зустрічного спростування розрахунків заробітної плати позивачем не надано.
       Разом з тим, рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 14.06.2023 в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо зобов`язання АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» поновити ОСОБА_1 попередні умови праці, які існували до дати незаконного звільнення 14.12.2016 в частині встановлення надбавки в розмірі 50% до посадового окладу з дати 14.12.2016, та щодо стягнення 30 000,00 грн за заподіяну моральну шкоду не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України.
       Зобов`язуючи АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» поновити ОСОБА_1 попередні умови праці, які існували до дати незаконного звільнення 14.12.2016 в частині встановлення надбавки в розмірі 50% до посадового окладу з дати 14.12.2016, судом першої інстанції не враховано, що рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 16.05.2017 у справі №466/10897/16-ц на користь ОСОБА_1 вже стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14.12.2016 - 16.05.2017 в сумі 75 466, 00грн. Відповідно до рішення Апеляційного суду Львівської області від 23.10.2017, змінено розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 14.12.2016 до 16.05.2017 до суми 73 406, 04грн.
       Як вбачається з матеріалів справи, на день звільнення з роботи - 14.12.2016, структура заробітної плати позивача складалася з окладу у розмірі 5 000,00 грн на місяць (основна заробітна плата) та надбавки за складність та інтенсивність роботи в розмірі 50% від посадового окладу на місяць (додаткова заробітна плата).
       Впродовж періоду вимушеного прогулу з 14.12.2016 до 16.05.2017 позивач вважалася звільненою з роботи, тому заробітна плата не нараховувалась. Натомість, на підставі судового рішення у справі №466/10897/16-ц, підлягала виплаті компенсація середнього заробітку за час вимушеного прогулу, до розрахунку якої підлягали усі види виплат за попередні 2 місяці перед звільненням відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».
       Відповідно, зобов`язуючи АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії  Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» встановити надбавку в розмірі 50% до посадового окладу з дати 14.12.2016, судом фактично допущено подвійне стягнення зазначених сум, які увійшли до розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 14.12.2016 до 16.05.2017 в сумі 73 406,04 грн, що суперечить принципу недопущення подвійної відповідальності одного й того самого виду за одне правопорушення (у даному випадку мірою відповідальності роботодавця за незаконне звільнення працівника є стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, ч.2 ст.235 КЗпП України).
       Наказом начальника філії від 16.05.2017 №697-к ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника начальника відділу реструктуризації заборгованості та стягнення з 14.12.2016 з посадовим окладом 5 000,00 грн на місяць. Надбавку в розмірі 50% після поновлення на роботі скасовано 17.05.2017 відповідно до наказу від 17.05.2017 №700-к.
       Згідно даних табелю обліку робочого часу позивача за травень 2017 року, за 16-19 травня 2017 року значиться «НЗ» (не з`явилася), 22.05.2017 позивач приступила до роботи, тому очевидною є обставина, що заробітна плата (включно з надбавкою в розмірі 50%) за 16 травня 2017 року не нараховувалась. 
       Позивачем не обґрунтовано, яка робота починаючи з 22.05.2017 до 03.07.2019 була складною або особливо інтенсивною, а відтак чи була підстава для виплати їй персональної надбавки до посадового окладу. Як ствердив представник банку в засіданні суду апеляційної інстанції з покликанням на письмові докази, позивач у спірний період не виконувала складної або особливо інтенсивної роботи, а також притягалася до дисциплінарної відповідальності у виді догани, оголошеної відповідно до наказу від 09.01.2018 №28-к за відмову виконувати завдання начальника філії.
       Таким чином, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для встановлення позивачу надбавки в розмірі 50% до посадового окладу з дати 14.12.2016 не відповідає фактичним обставинам справи, та призвело до ухвалення в цій частині необгрунтованого рішення.
       Колегія суддів також погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача, що відповідно до ст.2 ЗУ «Про оплату праці», п.10.18 Колективного договору, п.4.2. Положення про оплату праці, п.2.1.2. Положення про персональні надбавки, персональна надбавка за складність та інтенсивність роботи відноситься до додаткової заробітної плати та встановлюється працівникам, які за специфікою роботи працюють в особливо інтенсивному режимі, та за виконання роботи, що потребує постійної концентрації зусиль, та залежно від кваліфікаційного рівня посади працівника.
       Відповідно до ч.1, ч.6 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
       Предмет та межі позовних вимог у даній справі заявлено за період з 16.05.2017 до 03.07.2019, у тому числі щодо надбавки за складність та інтенсивність роботи в розмірі 50% від посадового окладу на місяць, яка увійшла у розрахунок заборгованості позивача за цей період в сумі 603 506,87грн. Поза межами зазначеного періоду сторонами не подавалися, а судами не досліджувалися докази щодо виплати позивачеві зазначеної надбавки та/або щодо існування спору щодо виплати позивачеві зазначеної надбавки.
       Тому, колегія суддів вважає обгрунтованими вимоги позивача щодо невиплати надбавки за складність та інтенсивність роботи в розмірі 50% від посадового окладу за період, починаючи з 01.11.2017 (поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу по роботі з проблемними активами на підставі наказу начальника філії від 01.11.2017 №1715-к) до 03.07.2019, що є підставою для часткового задоволення позовних вимог про зобов`язання акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» поновити ОСОБА_1 попередні умови праці, які існували до дати незаконного звільнення з роботи 14.12.2016, в частині встановлення надбавки в розмірі 50% до посадового окладу за період з 01.11.2017 до 03.07.2019. 
Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування моральної шкоди працівнику провадиться лише у разі порушення його законних прав, якщо такі порушення призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків працівника і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Судом першої інстанції не враховано, що звертаючись до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, позивачем не надано належних доказів на підтвердження заподіяння моральної шкоди, розміру моральної шкоди та доказів причинного зв`язку із діями відповідача. 
Матеріалами справи встановлено, що у спірний період позивач без затримок одержувала заробітну плату, а постановлення судового рішення про поновлення ОСОБА_1 попередніх умов праці, які існували до дати незаконного звільнення з роботи 14.12.2016, за період з 01.11.2017 до 03.07.2019, є достатньою моральною сатисфакцією її порушеного права та підставою для зміни розміру моральної шкоди до суми 3 000, 00 грн.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що позов задоволено частково, з акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 640,00 грн, що є пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14.06.2023 року в частині задоволення позовної вимоги про зобов`язання акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі - філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» поновити ОСОБА_1 попередні умови праці, які існували до дати незаконного звільнення з роботи 14.12.2016 року, в частині встановлення надбавки в розмірі 50% до посадового окладу з дати 14.12.2016 року - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким зобов`язати акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі – філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» поновити ОСОБА_1 попередні умови праці, які існували до дати звільнення з роботи 14.12.2016 року, в частині встановлення надбавки в розмірі 50% до посадового окладу за період з 01.11.2017 року до 03.07.2019 року.
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14.06.2023 року в частині часткового задоволення позовних вимог про стягнення з акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 30 000,00 грн (тридцять тисяч гривень) моральної шкоди змінити, стягнувши таку в розмірі 3 000, 00 грн (три тисячі гривень).
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14.06.2023 року в частині стягнення з акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» судового збору в дохід держави в розмірі 1280, 00 грн (одну тисячу двісті вісімдесят гривень) змінити, стягнути з акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» в дохід держави судовий збір в розмірі 640,00 грн (шістсот сорок гривень).
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 11 жовтня 2024 року.

Головуючий:                                                                           Н.П. Крайник

Судді:                                                                                    Я.А. Левик

                                                                                       М.М. Шандра