ПОСТАНОВА 
Іменем України

07 жовтня 2024 року                                                         м. Кропивницький

справа № 390/633/24
провадження № 22-ц/4809/1186/24 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючий - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),
судді – судді – Головань А. М., Дуковський О.Л.,
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ;
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку письмового провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 про стягнення аліментів на період навчання за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30 травня 2024 року (суддя Гершкул І.М.).
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов
Позивач у березні 2024 року звернулась до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області з позовом, відповідно до якого просила стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , яка продовжує навчатись, аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до закінчення нею навчання,але не більше ніж до досягнення 23 років, тобто до 30 червня 2027 року. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що на даний час є студенткою денної форми навчання факультету судового та міжнародного права Національного університету «Одеська юридична академія». Зазначене позбавляє її можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, а тому потребує від відповідача, який є її батьком, матеріальної допомоги на своє утримання. 
У відзиві на позовну заяву відповідач просив визначити аліменти на користь доньки у розмірі 1/10 частини всіх видів його заробітку (доходу). Свою позицію мотивував тим, що у позовній заяві відсутнє посилання на те, що позивач зверталася до відповідача з проханням про утримання після досягнення повноліття; позивачем не підтверджено, що її право на утримання порушено; позов подано наступного дня після досягнення позивачем повноліття та до завершення виконавчого провадження, відкритого на підставі рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05 березня 2014 року про стянення аліментів, а тому позов подано передчасно. 
Вказує, що до позовної заяви не долучено доказів свідомого та тривалого ненадання позивачем матеріальної допомоги своїй доньці. Донька проживає окремо від батьків, а тому допомогу має надавати і мати. 
Відповідач допомагає та планує допомогати своїй доньці, проте розмір аліментів визначений у позовній заяві є явно надмірним і несправедливим. Звертає увагу, що на підставі рішення суду він сплачує аліменти на рідного брата позивача, до того ж у нього народилася ще одна дитина, яка також перебуває на його утриманні разом із дружиною, яка не працює, тому відповідач не в змозі сплачувати аліменти у запропонованому розмірі. Натомість, мати позивача перебуває в зареєстрованому шлюбі, її чоловік має стабільний дохід, є засновником ФГ «Обрій» та матеріально забезпечує родину. Таким чином, за умови відсутності порушення прав дитини, відповідач вважає предмет позову недоведеним, а саму вимогу безпідставною (а.с.24-41).
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30 травня 2024 року позов ОСОБА_3 задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, аліменти на її утримання у розмірі 1/10 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 18 березня 2024 року та до моменту закінчення навчання ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , за умови продовження навчання; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Зваживши на встановлені у даній справі фактичні обставини, суд першої інстанції виснував про можливість часткового задоволення позову. При визначенні розміру аліментів суд врахував рівність обов`язку щодо утримання дитини обома батьками та наявність у відповідача на утриманні ще двох дітей і дружини, яка не працює. 
Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги
Не погодившись із рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30 травня 2024 року у даній справі, ОСОБА_3 оскаржила його в апеляційному порядку. 
Відповідно до поданої апеляційної скаргипросить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати як таке, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 .
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що позивач на день звернення до суду не досягла 23 років, продовжує навчання, не працює, є незаміжньою. Навчання на денній формі позбавляє її можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги.
Відповідач займає посаду поліцейського офіцеру громади сектору взаємодії з громадами сектору превенції Кропивницького районного управління поліції Головного Управління національної поліції в Кіровоградській області та отримує дохід, що судом першої інстанції досліджувалося. Відповідно до декларації ОСОБА_4 за 2023 рік отримав заробітну плату за основним місцем роботи у сумі 518059,00 грн, інші доходи у сумі 2700,00 грн.
Судом першої інстанції не взято до уваги, що у відповідача у власності перебуває майно: житловий будинок загальною площею (м2) 60,9; земельна ділянка загальною площею (м2) 0,25; земельна ділянка загальною площею (м2) 0,03; земельна ділянка загальною площею (м2) 6,12; земельна ділянка загальною площею (м2) 2 та житловий будинок, загальною площею (м2) 55,2, який було придбано 20 червня 2023 року. Крім того, за відповідачем зареєстровані транспортні засоби: сільськогосподарська техніка та легковий автомобіль. Натомість, судом першої інстанції враховані лише ті докази, які були надані відповідачем.
Рух справи в суді апеляційної інстанції
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 05 липня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі; встановлено строк для подання відповідачем відзиву на апеляційну скаргу. 
У межах встановленого судом строку відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу відповідно до якого вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги – формальними. 
Звертає увагу, що докази, на які позивач посилається у апеляційній скарзі, не були подані до суду першої інстанції без пояснення причин такого неподання. Стверджує, що допомагав та надалі допомагатиме доньці, проте, у випадку задоволення судом вимог позову, аліменти, які сплачуються відповідачем будуть перевищувати максимальний розмір стягнень із заробітної плати, оскільки складають 58% його доходу. При цьому, порушуватимуться права на утримання його третьої дитини – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Доводи апеляційної скарги щодо наявності у нього нерухомого та рухомого майна не у повній мірі відповідають дійсності (а.с. 104-107).
Відповідно до ухвали апеляційного суду від 21 серпня 2024 року закінчено підготовчі дії; постановлено розгляд справи за апеляційною скаргою здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.  
Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступного.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим 12 квітня 2006 року Аджамською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис №12 (а.с.10).
З довідки № 439-05 від 13 березня 2024 року вбачається, що позивач є студенткою факультету судового та міжнародного права (контракт) денної форми навчання Національного університету «Одеська юридична академія», зарахована на 1 курс наказом від 16 серпня 2023 року № 2285-21,термін навчання з 01 вересня 2023 року до 30 червня 2027 року (а.с.8).
Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05 березня 2014 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 21.02.2014 року і по 14.03.2024 року, тобто до повноліття доньки ОСОБА_3 , а потім у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до 12.08.2027 року, тобто до повноліття сина ОСОБА_8 (а.с.40-41).
Згідно зі звітами про здійснені відрахування та виплати за постановою від 13 квітня 2018 року, ВП №42708694, виданою за виконавчим листом №2/390/204/14 від 26 березня 2014 року, з ОСОБА_4 за період із 01 лютого 2024 року по 29 лютого 2024 року утримано 10 913,30 грн, за період із 01 березня 2024 року по 31 березня 2024 року -10 623,74 грн. (а.с.45-46).
ОСОБА_4 та ОСОБА_9 є батьками ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданим 04 липня 2014 року виконавчим комітетом Аджамської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис №20 (а.с.38).
Відповідно до довідки №285 від 03 квітня 2024 року, виданої виконкомом Аджамської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але проживає по АДРЕСА_2 та має склад сім`ї: донька  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає по АДРЕСА_2 ; дружина  ОСОБА_9 зареєстрована та проживає по АДРЕСА_2 (а.с.30).
ОСОБА_4 є учасником бойових дій і має право на пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням від 06 травня 2016 року (а.с.39).
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Загальними положеннями  ЦПК України передбачено  обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються, перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки, оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.
Оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі зазначеним вимогам процесуального закону відповідає у повній мірі.
Згідно з ч.2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 СК України).
Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ст.182 СК України у редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій, при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
У справі, яка переглядається, судом встановлено, що ОСОБА_3 , яка є дочкою ОСОБА_4 , на день звернення до суду не досягла 23 років, навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання за контрактом, не працює, не заміжня. Навчання на денній формі позбавляє позивача можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги.
Судом досліджувалося, що відповідач працює та отримує доходи.
Разом з тим, встановлено також, що у ОСОБА_4 є неповнолітні діти: син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до повноліття якого з відповідача стягуються аліменти на підставі рішення суду, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати якої не працює та разом з донькою перебувають на утриманні відповідача.
Виходячи з викладеного, суд першої інстанції правильно виснував, що у відповідача відсутня об`єктивна можливість сплачувати аліменти до закінчення навчання старшою дочкою у заявленому в позові розмірі та дійшов підставного висновку про часткове задоволення позову.
Апеляційним судом враховано також, що Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
У матеріалах справи відсутні докази того, що мати скаржниці є непрацездатною або не працює, або з якихось інших причин не може брати участь в утриманні доньки.
Також колегією суддів зважено на те, що при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Проте, позивач, обґрунтовуючи позов, наведеної інформації не надала, що позбавило суд можливості об`єктивно оцінити реальну потребу позивача у допомозі від батька. 
Саме по собі твердження позивача, що вона потребує допомоги допоки продовжує навчання саме у визначеному нею розмірі, не є підставою для стягнення аліментів саме у такому розмірі, такий розмір має бути обґрунтований доказами. У позові вказано, про потребу сплачувати інтернет, купувати одяг, придбавати літературу, тобто загальні пояснення. Об`ємний за обсягом позов переважно становить виклад норм права. 
Щодо посилань позивача у поданій нею апеляційній скарзі на наявність у відповідача нерухомого та рухомого майна, апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 8 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Отже, єдиний винятковий випадок, коли є можливим прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом строку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи, у цьому випадку на позивача.
Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Оскільки додані до апеляційної скарги докази не досліджувались місцевим судом, а скаржницею не наведено обґрунтування неможливості їх подання доказів до суду першої інстанції, вказані докази, а також доводи, на підтвердження яких вони були подані, до уваги апеляційним судом не приймаються. 
Колегія суддів звернула увагу на пояснення відповідача, що термін між попереднім стягненням аліментів і заявленням даного позову не мав перерви у часі, він не відмовлявся допомагати доньці і після досягнення повноліття у розмірі, який є для нього можливим, врахуванням утримання двох неповнолітніх дітей. 
За викладеного, доводи скаржниці, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують відповідних обґрунтованих та правомірних висновків місцевого суду, а зводяться до власного суб`єктивного розуміння як спірних правовідносин, так і їх нормативно-правового регулювання. 
Таким чином, визначені процесуальним законом підстави для зміни або скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні. За викладеного, у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до положень ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

               Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30 травня 2024 року у даній справі, - без змін.
               Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий суддя Л. М. Дьомич
                                                                       
        Судді                                                                 А. М. Головань
О. Л. Дуковський

: