ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
09 жовтня 2024 року
м. Київ
 
справа № 441/1611/17
провадження № 61-3244св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю., 
 
учасники справи:   
позивач -  Пустомитівська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку письмового  провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 31 липня 2023 року, рішення Городоцького районного суду Львівської області від 13 вересня               2023 року у складі судді Яворської Н. І. та постанову Львівського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року у складі колегії суддів: Бойко С. М., Копняк С. М., Ніткевича А. В.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2017 року керівник Городоцької місцевої прокуратури Львівської області в інтересах Комарнівської міської ради Городоцького району Львівської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому, з урахуванням уточнень, просив зобов`язати ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку площею 30,85 кв. м шляхом демонтажу самовільно встановленої тимчасової споруди (торгового павільйону), розташованої на          АДРЕСА_1 , на відстані 7 м від будівлі № НОМЕР_1 та на відстані 25,47 м від будівлі № 10.
Свої вимоги прокурор обґрунтовував тим що відповідачка самовільно встановила на земельній ділянці на пл. І. Франка в м. Комарно тимчасову споруду, без достатніх на те правових підстав зайняла спірну земельну ділянку, яка належить Комарнівській міській раді, при цьому, не здійснюючи будь-якої плати за землю.
Крім того, згідно з наданою інформацією Городоцької районної державної адміністрації від 09 жовтня 2017 року, відповідачка не зверталась для оформлення паспорту прив`язки тимчасової споруди і такий паспорт їй не видавався.
Короткий зміст ухвали та рішення суду першої інстанції
Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 31 липня                   2023 року відмолено адвокату Дяківу В. Б. у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі.
Суд першої інстанції виходив із того, що клопотання про закриття провадження у справі в зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, подано вдруге та зводиться до незгоди з постановою Львівського апеляційного суду від 14 грудня 2022року, якою було скасовано ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від                          14 червня 2022 року про закриття провадження у провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.
Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 13 вересня 2023 року позов Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області задоволено.
Зобов`язано ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку площею   30,85 кв. м шляхом демонтажу самовільно встановленої тимчасової споруди (торгового павільйону), яка знаходиться на АДРЕСА_1 на відстані 7 м від будівлі № НОМЕР_1 та на відстані 25,47 м від будівлі № 10.
Враховуючи, що ОСОБА_1 , отримавши рішення про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою на складання та відведення земельної ділянки в оренду для обслуговування тимчасової споруди, таке не реалізувала та не отримала земельної ділянки у користування, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 не довела своє право на спірну земельну ділянку, на якій розташований торгівельний павільйон.
Короткий зміст постанови апеляційної інстанції
Постановою Львівського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 рішення Городоцького районного суду Львівської області від 13 вересня 2023 року  залишено без змін. 
Апеляційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції як таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, вважав його законним та обґрунтованим і не вбачав підстав для його скасування.   
Суд також зазначив, що у цій справі відсутній спір, який виник у зв`язку із здійсненням господарської (підприємницької) діяльності, а назва об`єкта на спірній земельній ділянці «торговий павільйон» не свідчить про спір з приводу його використання у господарській діяльності, оскільки ця споруда має статус самочинної споруди, а вимога спрямована позивачем до відповідачки, як до фізичної особи. Питання юрисдикції цього спору було вирішене постановою Львівського апеляційного суду від 14 грудня 2022 року, яка набрала законної сили.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
05 березня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат                  Дяків В. Б. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та закрити провадження у справі у зв`язку з непідсудністю цієї справи суду загальної юрисдикції.
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 17 березня 2023 року в справі № 285/4164/22, від 14 квітня 2021 року в справі                             № 910/17459/20, постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року в справі № 235/445/18, від 05 червня 2018 року в справі                               № 465/7153/15-ц, від 15 травня 2019 року в справі № 686/19389/17, від                       03 липня 2019 року в справі № 916/1261/18, від 02 лютого 2021 року в справі № 906/1308/19, від 27 березня 2019 року в справі № 766/10137/17, від                       12 грудня 2018 року в справі № 490/9823/16-ц, від 12 грудня 2018 року в справі № 761/12676/17, від 05 жовтня 2022 року в справі № 922/1830/19, від 07 серпня 2019 року в справі № 646/6644/17, від 12 червня 2018 року в справі № 905/1552/16 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Крім того, заявник включив до касаційної скарги заперечення на ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 31 липня 2023 року з підстав, передбачених частиною другою статті 406 ЦПК України.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішенні спору.
Зазначає, що ця справа повинна розглядатися за правилами господарського судочинства. Городоцький районний суд Львівської області, а також Львівський апеляційний суд не є встановленими законом судами, які вправі її вирішувати по суті. Обставини справи полягають у тому, що відповідачка є фізичною особою-підприємцем із 1995 року, а основним видом її діяльності є роздрібна торгівля, що підтверджується наявним у справі запитом із Єдиного державного реєстру. Крім цього, згідно листа Головного управління Державної податкової служби у Львівській області ОСОБА_3 станом на 22 жовтня 2022 року перебуває на податковому обліку у Городоцькій ДПІ Головного управління ДПС у Львівській області. 
ОСОБА_1 в спірних відносинах виступає як суб`єкт господарювання і спір стосується земельної ділянки та встановленого на ній об`єкта, що використовується в господарській діяльності. Відтак, вирішення цієї справи по суті віднесено до компетенції Господарського суду Львівської області, а не Городоцького районного суду Львівської області. Помилковим є висновок апеляційного суду про те, що наявність у відповідачки статусу фізичної особи-підприємця не є безумовною підставою для вирішення спору за її участю у порядку господарського судочинства.
Доводи інших учасників справи
Заступник керівника Львівської обласної прокуратури подав відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що спір про юрисдикцію цієї справи був вирішений постановою Львівського апеляційного суду від 14 грудня 2022 року, яка в касаційному порядку не оскаржувалася. Наявність статусу підприємця не свідчить про те, що з моменту державної реєстрації фізичної особи - підприємця така особа виступає як підприємець у всіх правовідносинах
Рух справи в суді касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду від 26 березня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі № 441/1611/17.                          
Витребувано з Городоцького районного суду Львівської області цивільну справу № 441/1611/17 за позовом Пустомитівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області до ОСОБА_1 про звільнення земельної ділянки шляхом демонтажу самовільно встановленої тимчасової споруди.
04 квітня 2024 року матеріали справи № 441/1611/17 надійшли до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 19 вересня 2024 року справу № 441/1611/17 призначено до судового розгляду.
Обставини справи, які встановили суди попередніх інстанцій
Суди встановили, що земельна ділянка на пл. Івана Франка в м. Комарно Городоцького району Львівської області належить на праві власності Комарнівській міській раді Львівського району Львівської області.
Рішенням Комарінвської міської ради Городоцького району Львівської області від 28 вересня 2005 року № 411 дозволено ОСОБА_2 виготовити містобудівне обґрунтування для встановлення торгового павільйону з продажу промислових товарів на пл. Івана Франка в м. Комарно Городоцького району Львівської області.
Рішенням Комарнівської міської ради Городоцького району Львівської області від 29 червня 2006 року відмовлено ОСОБА_2 у затвердженні містобудівного павільйону за вказаною адресою через незатверджений генеральний план міста Комарно Городоцького району Львівської області.
Актом комісії Комарнівської міської ради від 05 вересня 2017 року обстеження земельних ділянок, які використовуються для розміщення тимчасових споруд без правовстановлюючих документів у м. Комарно, встановлено, що 28 вересня 2005 року ОСОБА_2 отримала дозвіл на розробку містобудівного обґрунтування розміщення об`єкта, проте його не реалізувала та не виготовила правовстановлюючі документи на встановлення торгового павільйону.
Також суди встановили, що ОСОБА_2 без правовстановлюючих документів установила торговий павільйон. 
Згідно довідки Городоцької районної державної адміністрації Львівської області від 10 січня 2018 року паспорт прив`язки тимчасової споруди ОСОБА_1 відділ містобудування та архітектури Городоцької районної державної адміністрації не виготовляв і не погоджував.
Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи                                  від 27 листопада 2019 року № 2491, проведеної у ході розгляду цієї справи, площа земельної ділянки за адресою: пл. І. Франка у м. Комарно Городоцького району Львівської області під тимчасовою спорудою - торговим павільйоном, належним ОСОБА_1 , становить                           30,85 кв. м.
Рішенням Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області від 03 лютого 2022 року № 1562 «Про перенесення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на пл. І. Франка в м. Комарно» зобов`язано власників восьми тимчасових споруд торгових павільйонів для провадження підприємницької діяльності на пл. І. Франка в м. Комарно перенести тимчасові споруди згідно схеми розташування тимчасових споруд.
Згідно з протоколом про вчинення адміністративного правопорушення та постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Комарнівської міської ради, ОСОБА_4 , станом на 02 листопада 2022 року, всупереч рішенню Комарнівської міської ради від 03 лютого 2022 року, не перенесла МАФ, чим порушила правила благоустрою, у зв`язку з чим на неї накладено адміністративне стягнення за порушення статті 152 КУпАП у виді штрафу, який нею сплачено.
Межі та підстави касаційного перегляду 
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
Підставою касаційного оскарження судових рішень судів попередніх інстанцій є посилання заявника на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 17 березня 2023 року в справі № 285/4164/22, від 14 квітня 2021 року в справі № 910/17459/20, постановах Великої Палати Верховного Суду                        від 30 червня 2020 року в справі № 235/445/18, від 05 червня 2018 року в справі № 465/7153/15-ц, від 15 травня 2019 року в справі № 686/19389/17,                  від 03 липня 2019 року в справі № 916/1261/18, від 02 лютого 2021 року в справі № 906/1308/19, від 27 березня 2019 року в справі № 766/10137/17, від 12 грудня 2018 року в справі № 490/9823/16-ц, від 12 грудня 2018 року в справі № 761/12676/17, від 05 жовтня 2022 року в справі № 922/1830/19, від 07 серпня 2019 року в справі № 646/6644/17, від 12 червня 2018 року в справі № 905/1552/16 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Крім того заявник включив до касаційної скарги заперечення на ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 31 липня 2023 року з підстав, передбачених частиною другою статті 406 ЦПК України.
Касаційна скарга  не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Позиція Верховного Суду 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Критеріями належності справ до цивільної юрисдикції є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.
Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Тобто, в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин, якщо хоча б однією зі сторін спору є фізична особа.
Згідно з частиною другою статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи- підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.
Критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.
У статті 26 ЦК України вказано, що всі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.
Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 ЦК України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.
Тобто фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус «фізична особа - підприємець» сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.
Отже, наявність статусу підприємця не свідчить про те, що з моменту державної реєстрації фізичної особи - підприємця така особа виступає як підприємець у всіх правовідносинах.
Власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності (частина перша статті 320 ЦК України).
Тобто фізична особа, яка є власником нерухомого майна, має право використовувати його у тому числі й для здійснення підприємницької діяльності. Разом з тим статус суб`єкта підприємницької діяльності не нівелює право особи на розпорядження майном як фізичною особою.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 2-7615/10 (провадження № 14-17цс18), від 05 червня 2018 року у справі № 522/7909/16-ц (провадження № 14-150цс18), від 15 травня 2019 року у справі № 904/10132/17 (провадження № 12-43гс19) та від 03 липня 2019 року у справі № 486/836/18 (провадження № 14-271цс19).
Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання, та від визначення цих правовідносин як господарських. Крім того, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 686/19389/17 (провадження № 14-42цс19) та від 09 жовтня             2019 року у справі № 209/1721/14-ц (провадження № 14-418цс19) сформульовано правовий висновок про те, що для встановлення факту користування відповідачем земельною ділянкою з метою здійснення господарської, зокрема підприємницької, діяльності потрібно встановити факт ведення діяльності нею як ФОП на цій земельній ділянці, спрямованої на виготовлення та реалізацію, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру.
У справі, яка є предметом касаційного оскарження, суди встановили, що з 1995 року ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець.
На підставі рішення Комарнівської міської ради від 02 липня 2021 року № 595 ОСОБА_1 , як фізичній особі, передано в особисте строкове платне сервітутне користування земельну ділянку для обслуговування тимчасової споруди (торгового павільйону).
Рішенням Комарінвської міської ради Городоцького району Львівської області від 28 вересня 2005 року № 411 дозволено ОСОБА_2 (як фізичній особі)  виготовити містобудівне обґрунтування для встановлення торгового павільйону з продажу промислових товарів на АДРЕСА_1 ; рішенням Комарнівської міської ради Городоцького району Львівської області від 29 червня 2006 року відмовлено ОСОБА_2 (як фізичній особі) у затвердженні містобудівного павільйону за вказаною адресою; 28 вересня 2005 року ОСОБА_2 (як фізична особа) отримала дозвіл на розробку містобудівного обґрунтування розміщення об`єкта.
Позов у цій справі пред`явлений до фізичної особи про звільнення земельної ділянки площею 30,85 кв. м шляхом демонтажу самовільно встановленої тимчасової споруди, що є результатом діяльності відповідачки, як фізичної особи, спрямованої на набуття та припинення цивільних прав та обов`язків щодо цього майна, а не наслідком чи результатом її діяльності як ФОП.
Отже, суб`єктом правовідносин у цій справі щодо законності користування земельної ділянкою виступає саме фізична особа, а не підприємець, тому суди попередніх інстанцій правильно розглянули справу за правилами цивільного судочинства.
Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій. Суди не допустили порушень норм процесуального права, які б давали підстави для скасування оскаржених судових рішень, тому доводи касаційної скарги з цього приводу є безпідставними.
Наведені у касаційній скарзі аргументи фактично зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо юрисдикційності спору, а саме, що спір у справі, яка переглядається, не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.
Інших доводів, касаційна скарга не містить, тому Верховний Суд не надає оцінку правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору по суті.
Заявник також включив до касаційної скарги заперечення на ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 31 липня 2023 року, якою  відмовлено адвокату Дяківу В. Б. у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі, з підстав, передбачених частиною другою статті 406 ЦПК України.
Скарги на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції чи постанови суду апеляційної інстанції, включаються до касаційної скарги на відповідне рішення чи постанову. У разі подання касаційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення чи постанови суду, суд повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу (частина 2 статті 406 ЦПК України).
Встановивши відсутність обставин, як б свідчили про господарську юрисдикцію цього спору, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що цей спір необхідно розглядати за правилами цивільного судочинства.
Апеляційний суд, у свою чергу, звернув увагу на те, що питання юрисдикції цього спору вже вирішувалось постановою Львівського апеляційного суду від 14 грудня 2022 року, яка набрала законної сили, і, виходячи зі змісту цієї постанови, суд установив, що у справі відсутній спір між сторонами, який виник у зв`язку зі здійсненням господарської (підприємницької) діяльності.
Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та не дають підстав вважати, що суди порушили норми процесуального права, про що зазначив у касаційній скарзі заявник.
Щодо клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду
Представник ОСОБА_1 - адвокат Юркевич Ю. М. звернулася до Верховного Суду з клопотанням передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Клопотання мотивоване тим, що є необхідність для передачі цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду для висловлення нею позиції щодо таких проблемних питань: 
чи підлягає касаційному оскарженню постанова суду апеляційної інстанції, якою скасовано ухвалу місцевого суду про закриття провадження у справі (чи іншу ухвалу, що перешкоджає розгляду справи по суті) і справу направлено до місцевого суду для продовження розгляду;
чи існують інші обставини, окрім юрисдикційного конфлікту, за наявності котрих суд може розглянути по суті справу, що не віднесена до його юрисдикції.
Згідно з частинами четвертою, п?ятою статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати. Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
Відповідно до статті 403 ЦПК України клопотання має містити обґрунтування необхідності передання справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Верховний Суд підстав, передбачених статтею 403 ЦПК України, не встановив.
Тому у задоволенні клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду необхідно відмовити.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги не дають підстави для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржені судові рішення - без змін.
Щодо розподілу судових витрат
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки в цій справі оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює. 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416  ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, 
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1   - адвоката Юркевича Юрія Миколайовича про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовити.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 31 липня                     2023 року, рішення Городоцького районного суду Львівської області від                     13 вересня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від                          06 лютого 2024 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття. 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий | М. Є. Червинська
Судді: | А. Ю. Зайцев
| Є. В. Коротенко
| В. М. Коротун
| М. Ю. Тітов