ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 жовтня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 688/3475/24
Провадження № 33/4820/616/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., за участю секретаря судового засідання Бачук К.О., захисника Терлича В.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Терлича В.Г. на постанову судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 серпня 2024 року,
в с т а н о в и в :
Цією постановою 
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , працює в Міністерстві оборони України, 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з нього на користь держави 605 грн 60 коп судового збору. 
За постановою суду, 28 серпня 2024 року о 21 год 33 хв у м.Шепетівка на вул.Митрополита Шептицького, 2, ОСОБА_1 керував автомобілем «Infiniti FX35», днз НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1  – адвокат Терлич В.Г. просив постанову Шепетівського міськрайонного суду від 21 серпня 2024 року скасувати та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 за недоведеністю його вини в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні. 
Уважав, що постанова судді місцевого суду є незаконною та необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.
Стверджував, що факти викладені в оскаржуваній постанові суду є викривленими, а її зміст суперечить обставинам справи, оскільки місцевий суд не мав достатніх підстав визнавати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі відомостей з протоколу про адміністративне правопорушення.
Зазначав, що доведеність вини особи в керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не може базуватися на протоколі, складеному з порушенням законодавства та порушеній працівниками поліції процедурі проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів.
Зауважував, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводився з порушенням, а саме: - поліція не мала законних підстав зупиняти його та проводити перевірку на стан сп`яніння; - огляд проводився без свідків; - його не було ознайомлено з сертифікатом відповідності та актом повірки приладу «Dragеr Alcotest»; - не було проведено тестовий замір повітря приладом «Dragеr Alcotest»; - не було надано акт огляду на стан алкогольного сп`яніння; - не було направлено водія в лікарню; - відеофіксація неповна та не відтворює усіх подій. 
Наголошував, що поліцейські не мали підстав для проведення огляду, оскільки зупинили водія з надуманих підстав, стверджуючи, що він перетнув суцільну смугу, виїжджаючи з автозаправки. Це не відповідає дійсності, оскільки були відсутні заборонні знаки, а розмітка передбачала маневр виїзду із заправки.
Звертав увагу суду на те, що працівниками поліції порушено вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Згідно зі ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог, вважається недійсним. 
Отже, на думку апелянта, суд розглянув справу з порушенням вимог процесуальних норм, без дотримання принципу законності та повного і всебічного розгляду, не з`ясував усіх обставин, що й призвело до прийняття протизаконного рішення. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши захисника ОСОБА_2  на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, приходжу до висновку про таке.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Відповідно до вимог ст.ст.251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.
Цих вимог закону суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення дотримався. 
Відповідно до п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється  керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджену Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015року № 1452/735 та зареєстровану в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, – визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння. 
Обставини вчиненого ОСОБА_1 порушення п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджуються: 
- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД №668734 від 28 липня 2024 року, в якому зафіксовано вчинене ОСОБА_1 порушення п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, яким виявлено ознаки алкогольного сп`яніння у водія: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя;
- результатом тесту, проведеного за допомогою спеціального технічного засобу – алкотестера «Dragеr Alcotest 6810» від 28 липня 2024 року, яким констатовано стан сп`яніння – 2,23 ‰; 
- направленням на огляд від 28 липня 2024 року, де зафіксовані виявлені у водія ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя; 
- відеозаписом з місця події, на якому зафіксовано факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , факт згоди на процедуру проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, проходження самого огляду, незгода з його результатом та неодноразова відмова від подальшого проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.
Уважаю, що місцевий суд дав належну правову оцінку цим доказам і дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
У ході перегляду справи апеляційною інстанцією не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджену Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.
Відповідно до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Отже, посилання у апеляційній скарзі на відсутність свідків під час проведення огляду на стан сп`яніння не заслуговують на увагу.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
З відеозапису з відеокамер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, в ході якого в нього виявлено стан алкогольного сп`яніння – 2,23 ‰, з результатом не погодився. Однак, також з відеозапису чітко вбачається неодноразова відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. 
Натомість, ОСОБА_1 упродовж усього часу спілкування з поліцейськими визнавав, що керував транспортним засобом, напередодні вживав алкогольні напої, натякав їм про можливе залагодження справи. 
Невизнання ОСОБА_1 винності у вчиненому правопорушенні розцінено місцевим судом як намагання ухилитися від відповідальності за вчинене правопорушення, з чим погоджується й апеляційний суд.
Доводи апелянта про те, що процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення проведено з грубими порушеннями, є безпідставними.
Наявний в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відеозапис містить відеофайли, які є цілісними (кожний у свою чергу), безперервними (кожний у свою чергу) і повністю відтворюють обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення. 
Посилання у апеляційній скарзі на неправомірну зупинку працівниками поліції транспортного засобу є голослівними, оскільки спростовуються відеофайлами, які є в матеріалах справи.
За таких обставин, апеляційний суд визнає даний відеозапис достатнім для того, щоб разом з протоколом про адміністративне правопорушення зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, зафіксовано факт його керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
На переконання апеляційного суду, з наданих суду матеріалів справи випливає, що працівниками поліції дотримано вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». 
Усі інші обставини, на які було звернуто увагу в апеляційній скарзі, були предметом ретельного дослідження та змістовного аналізу судом першої інстанції, не є визначальними і не впливають на доведення вини та цілком спростовані аргументованими висновками, наведеними в постанові місцевого суду; інших відомостей чи доказів, які б могли вплинути на прийняття іншого рішення, матеріали справи не містять.
Водночас апеляційним судом установлено, що в постанові місцевого суду неправильно зазначено місяць вчинення адміністративного правопорушення: серпень замість липень. 
У зв`язку з викладеним, уважаю, що зазначена описка є технічною та будь-яким чином не є підставою для непритягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння останнього, не встановлено. 
Переконливих доводів у апеляційній скарзі, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови, немає.
Доводи апеляційної скарги спростовані зібраними та дослідженими доказами у справі, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку. Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на належних, допустимих та достовірних доказах, наданих правоохоронними органами. Будь-яких нових доказів суд другої інстанції не одержував і не досліджував.
При накладенні адміністративного стягнення відповідно до вимог ст.33 КУпАП ураховано характер правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність. 
З огляду на викладене, підстави для задоволення апеляційної скарги, скасування постанови судді місцевого суду та закриття провадження у справі відсутні.
Керуючись ст.294 КУпАП,
п о с т а н о в и в :
Постанову судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 серпня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_2  – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя Хмельницького
апеляційного суду М.С. Матущак