ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року	Львів	Справа № 500/3745/24 пров. № А/857/25943/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Кухтея Р. В.	
 	Носа С. П.	
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2024 року   у справі № 500/3745/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 

місце ухвалення судового рішення  	м.Тернопіль	
Розгляд справи здійснено за правилами	спрощеного позовного провадження	
суддя у І інстанції	Мартиць О.І.	
дата складання повного тексту рішення	14.08.2024	
ВСТАНОВИВ:
        І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, в якій просив:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 14.12.2023 №191950023525 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 : період навчання з 01.09.1976 по 25.06.1978 рік згідно свідоцтва про присвоєння кваліфікації серії НОМЕР_1 та архівної довідки, виданої Галицьким фаховим коледжем імені В`ячеслава Чорновола №445-н від 16.05.2024; період роботи з 06.05.1987 по 01.10.1998 згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 та призначити пенсію за віком.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2024 року  у справі № 500/3745/24 позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 14.12.2023 №191950023525 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1976 по 25.06.1978 і період роботи з 06.05.1987 по 01.10.1998 згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.12.2023 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти рішення.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 605,60 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. На обґрунтування апеляційної скарги посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. 
В доводах апеляційної скарги вказує, за результатами розгляду документів, доданих до заяви позивача, до страхового стажу не зараховано: - період навчання згідно свідоцтва про присвоєння кваліфікації серії НОМЕР_1 , оскільки відсутній початок навчання і наявне виправлення в дані народження. Також прізвище, що вказано російською мовою, не відповідає паспортним даним; - період роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 з 06.05.1987 по 01.10.1998, оскільки не надано довідку про реорганізацію/перейменування. Таким чином, страховий стаж ОСОБА_1 за наданими документами становить — 09 років 8 місяць 23 дні. З врахуванням вищевказаного, прийнято правомірне рішення про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку відсутністю необхідного страхового стажу.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Про розгляд апеляційної  скарги відповідач та представник позивача повідомлені шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду  через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані  автоматизованої системи  документообігу суду.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача. При цьому, позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи, та ці записи є належними та допустимим доказами для підтвердження його трудового стажу.
З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області протиправно не зарахувало період роботи позивача з 06.05.1987 по 01.10.1998 до загального страхового стажу згідно записів трудової книжки НОМЕР_3 .
Щодо зарахування до стажу періоду навчання з 01.09.1976 по 25.06.1978, то суд вказав, що беззаперечним є факт навчання позивача у період з 01.09.1976 по 25.06.1978 у Міжшкільному навчально-виробничому комбінаті трудового навчання і профорієнтації учнів м. Тернополя по програмі "Автослюсар", що є визначальним при вирішенні питання щодо зарахування відповідного періоду до страхового стажу, а розбіжності у написанні прізвища позивача, даті народження не можуть бути підставою для незарахування спірного періоду навчання.
Щодо позовної вимоги призначити позивачу пенсію за віком, то судом першої інстанції враховано, що призначення, перерахунок, нарахування та виплата пенсій відноситься до дискреційних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України.
Крім того, суд вказав, що належним відповідачем за позовними вимогами ОСОБА_1 є Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії від 12.12.2023 та прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії, яке є предметом спору у справі, що розглядається. Отже, саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області судом покладено обов`язок повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.12.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003.
Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, рішенням якого від 14.12.2023 №1919500023525 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Зі змісту вказаного рішення видно, що вік заявника 63 роки.
Необхідний страховий стаж передбачений ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить не менше 27 років.
Страховий стаж особи 9 років 8 місяців 23 дні.
За доданими документами до страхового стажу не зараховано:
- період навчання згідно свідоцтва про присвоєння кваліфікації серії НОМЕР_1 , оскільки відсутній початок навчання і наявне виправлення в даті народження. На російській стороні прізвище не відповідає паспортним даним;
- період військової строкової служби згідно військового квитка серії НОМЕР_4 , оскільки прізвище " ОСОБА_2 " і по батькові " ОСОБА_3 " не відповідає паспортним даним серія НОМЕР_5 . Також відсутній підпис власника. Необхідно надати уточнюючу довідку, видану на підставі первинних документів;
- період роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 з 06.05.1987 по 01.10.1998, оскільки не надано довідку про реорганізацію /перейменування.
Також, встановлено, що згідно з довідкою, виданою ІНФОРМАЦІЯ_2 14.12.2023 №4/452 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу з 12.05.1984 по 06.12.1985 та вказаний період проходження строкової військової служби зарахований до стажу, який згідно із відомостями із ПС №191950023525 станом на 15.05.2024 складає 11 років 3 місяці 18 днів.
Разом з тим, період навчання з 01.09.1976 по 25.06.1978 і період роботи з 06.05.1987 по 01.10.1998 згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 , відповідачем не зараховано.
Не погоджуючись з такими діями територіального органу Пенсійного фонду України щодо відмови у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, позивач звернувся до суду цим позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Згідно з абзацами 2-13 частини першої статті 26 Закону №1058-ІV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу : з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; зі січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
За положеннями частини другої статті 26 Закону №1058-ІV за відсутності страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року. 
Положеннями частин 1, 2 та 4 статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом № 1058-IV.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 на час звернення до пенсійного органу із заявою про призначення йому пенсії (12.12.2023), досяг пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV.
Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
Згідно з частиною першою статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.
У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.
Згідно з частиною другою статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.
Статтею 62 Закону №1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
На виконання зазначеної норми Закону, постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено «Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній» (далі Порядок №637).
У пунктах 1 та 2 Порядку №637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Пунктом 3 Порядку №637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Відповідне положення міститься у постанові Верховного Суду від 21 січня 2020 року у справі № 588/647/17.
Як видно із трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 01.09.1981, вона містить запис №10 Хмельницького учбово-курсового комбінату МПБМ УРСР (Хмельницький учбово-курсовий комбінат Міністерства промисловості будівельних матеріалів УРСР, російською - Хмельницкий учебно-курсовой комбинат МПСМ УРСР) про прийняття на посаду майстра виробничого навчання, дата - 06.05.1987, підстава - наказ №174-к від 06.05.1987. Запис містить підпис директора та засвідчений відтиском печатки Хмельницького учбово-курсового комбінату корпорації "Укрбудматеріали".
Згідно із записом №11 позивач 01.10.1998 звільнений з займаної посади майстра виробничого навчання за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України. Запис внесений на підставі наказу №15-к від 30.09.98, містить підпис директора та відтиск печатки Хмельницького учбово-курсового комбінату корпорації "Укрбудматеріали".
Відповідно до пункту 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Діюча на час заповнення спірного запису Інструкція, передбачала, що у випадку виявлення неправильного або неточного запису в трудовій книжці виправлення здійснюється адміністрацією того підприємства, де був внесений такий запис (пункт 2.5). Якщо таке підприємство ліквідоване, виправлення вносяться правонаступником, а випадку його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядкове ліквідоване підприємство (пункт 2.7) Виправлені відомості повинні повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У випадку втрати наказу або розпорядження або невідповідності їх роботі, яка фактично виконувалась , виправлення відомостей про роботу здійснюється на підставі інших документів, які підтверджують виконання робіт ( пункт 2.8). В розділах «Відомості про роботу», закреслення раніш внесених неточних або неправильних записів не допускається. При необхідності , наприклад, зміни запису відомості про роботу після вказівки відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться «Запис за № таким-то є недійсною» (2.9).
Аналогічні приписи містить і «Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників», затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України, Міністерства юстиції України від 29.07.1993 за № 58 (далі Інструкція №58), яка діє на теперішній час. Так, пунктом 2.8 Інструкції № 58 встановлено, якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.
Пунктом 18 Постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 06.09.1973 № 656 «Про трудові книжки робітників і службовців» відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу, несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації. У подальшому аналогічні норми встановлені Порядком № 637.
Органи ПФУ можуть надавати допомогу у пошуку та зборі необхідних документів. Відповідно до частини третьої статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Відповідачу слід врахувати, що у випадку якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставин, запропонувати позивачу надати інформацію щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Постановою Верховного Суду України від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 визначено, що відповідно до пунктів 1, 2, 27 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону №1788-XII.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2019 року у справі № 638/18467/15-а зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
В даному випадку орган ПФУ при наявності сумніву у стажі роботи заявника може спрямувати відповідний запит на підтвердження такого стажу роботи.
При цьому, відсутність довідки про реорганізацію чи перейменування підприємства не спростовує наявність і правове значення записів №10, №11 про прийняття на роботу та звільнення з роботи.
З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області протиправно не зарахувало період роботи позивача з 06.05.1987 по 01.10.1998 до загального страхового стажу згідно записів трудової книжки НОМЕР_3 .
Щодо зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1976 по 25.06.1978 згідно свідоцтва про присвоєння кваліфікації серії НОМЕР_1 та архівної довідки, виданої Галицьким фаховим коледжем імені В`ячеслава Чорновола №445-н від 16.05.2024, то колегія суддів вказує на наступне.
Згідно з пунктом "д" статті 56 Закону №1788-XI до стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує трудовий стаж є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами.
Час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
Так архівною довідкою, виданою Галицьким фаховим коледжем імені В`ячеслава Чорновола №445-н від 16.05.2024 підтверджено, що ОСОБА_1 з 01.09.1976 по 25.06.1978 рік навчався у Міжшкільному навчально-виробничому комбінаті трудового навчання і профорієнтації учнів м. Тернополя по програмі "Автослюсар". Рішенням кваліфікаційної комісії від 18.05.1978 закінчив вищевказаний заклад та отримав свідоцтво про присвоєння кваліфікації автослюсар третього розряду.
Таким чином, період навчання з 01.09.1976 по 25.06.1978 підтверджений належним чином, однак до страхового стажу відповідачем не зарахований, оскільки відсутній початок навчання і наявне виправлення в даті народження. Підставою не зарахування вказаного періоду навчання стало також те, що на російській стороні прізвище не відповідає паспортним даним.
Однак, як вірно зазначено судом, беззаперечним є факт навчання позивача у період з 01.09.1976 по 25.06.1978 у Міжшкільному навчально-виробничому комбінаті трудового навчання і профорієнтації учнів м. Тернополя по програмі "Автослюсар", що є визначальним при вирішенні питання щодо зарахування відповідного періоду до страхового стажу, а розбіжності у написанні прізвища позивача, даті народження не можуть бути підставою для незарахування спірного періоду навчання.
Крім того Верховний Суд у постанові від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а сформулював висновок про те, що "формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист."
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.01.2021 по справі №588/647/17 (провадження № К/9901/2643/18), яка в силу положень частини п`ятої статті 242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Враховуючи наведене суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність зарахування до страхового стажу позивача період навчання з 01.09.1976 по 25.06.1978, а як наслідок, про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 14.12.2023 №191950023525 про відмову у призначенні пенсії за віком.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у  цій справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Досліджуючи питання, яке стосуються розподілу судових витрат понесених у даній справі, колегією суддів установлено, що з урахуванням положень ст. 139 КАС України відсутні підстави для перерозподілу та присудження судових витрат на користь будь-якої із сторін.  
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,  
                                             П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2024 року  у справі № 500/3745/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос