КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 752/12324/24
№ апеляційного провадження: 33/824/4869/2024 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2024 року                                                                                                м. Київ
Суддя Київського апеляційного суду Слюсар Т.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Гарницького Павла Петровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 17 вересня 2024 року під головуванням судді Бойка О.В., якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
У С Т А Н О В И Л А :
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 вересня 2024 року ОСОБА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.
                                                                   
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 18 травня 2024 року о 19 год. 25 хв., керувала автомобілем «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві по вул. Португальська, 1, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовилася, у встановленому законом порядку, чим порушила п. 2.5 ПДР України, тобто вчинила дії передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Не погодившись з указаною постановою, 21 вересня 2024 року  ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 17 вересня 2024 року та ухвалити нову, якою закрити провадження за відсутності у її діях складу адміністративного правопорушення.
 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що працівники поліції відмовилися видати водійці на її вимоги направлення для проходження обстеження у медичному закладі.
 
Вказує, що в матеріалах справи відсутній протокол про відмову скаржниці у проходженні медичного огляду на стан сп`яніння, який має складатись на місці зупинки водія в присутності не менше двох свідків.
Посилається на те, що відео файл наданий працівниками поліції не є цілим, а має декілька файлів, розділені проміжком часу, частина яка працівниками поліції була видалена, де відбувалась розмова з працівниками поліції, де скаржниця вимагала скласти та видати їй направлення для проходження медичного обстеження, як і забезпечити її правничою допомогою, так як вона юридично не обізнана особа.
 
Вказує, що суд першої інстанції відмовив стороні захисту у наступних клопотаннях:
1.      Викликати та допитати працівників поліції, які складали протокол та повідомлення.
2.      Допитати в якості свідків, які перебували у автомобілі водія ОСОБА_1 .
3.      Направити на доопрацювання матеріали адміністративного матеріалу, так як складений протокол про адміністративне правопорушення поліції не відповідав вимогам закону.
 
Звертає увагу суду на те, що судом також не було прийнято до уваги те, що складений протокол не відповідав вимогам закону, так до нього не внесені прізвища свідків, які були пасажирами, як і не відібрані пояснення даних свідків, які відображені на відео, які саме наполягали на внесені їх прізвищ до протоколу так і відібрання пояснень.
 
Окрім цього, зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення не вручався скаржниці.
 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника адвоката Гарницького П.П., вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.
 
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
 
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
 
Постанова суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.
 
Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Європейський суд з прав людини у справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
 
Отже, ОСОБА_1 , яка реалізувала своє право керувати автомобілем, тим самим погодилася нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.
 
Як убачається зі справи, 18 травня 2024 року о 19 год. 25 хв., ОСОБА_1 керувала автомобілем «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві по вул. Португальська, 1, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовилася, у встановленому законом порядку, чим порушила п. 2.5 ПДР України, тобто вчинила дії передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Відповідно до ч. 5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
 
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
 
Згідно з пунктом 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
 
Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння визначена ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерство внутрішніх справ України Міністерство охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Порядок).
Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та Мінохорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 пунктом 2 п. І передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
 
Згідно пункту 3 р. І вказаної Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: а) запах алкоголю з порожнини рота; б) порушення координації рухів; в) порушення мови; г) виражене тремтіння пальців рук; ґ) різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; д) поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до пункту 6 р. І вказаної Інструкції - огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (спеціальні технічні засоби). Пунктом 7. Р. І передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (заклад охорони здоров`я).
 
Згідно частин 2-4 статті 266 КУпАП, передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. І лише у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. але не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння, затверджується управлінням охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших випадках забороняється (ч. 3 ст. 266 КУпАП).
 
Матеріали справи не містять доказів порушення поліцейським законодавства при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, протокол складений в установленому законом порядку, з дотриманням вимог ст. ст. 256, 266 КУпАП.
 
До того ж дії поліцейського в установленому законом порядку не оскаржено. 
 
Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ААД № 857762, відеозаписом з нагрудної боді камери працівника поліції під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, направленням на огляд на стан сп`яніння, розпискою ОСОБА_2 отримання транспортного засобу з зобов`язанням не передавати його ОСОБА_1 .
 
За таких обставин, при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення,  районним судом міста належним чином були досліджені докази, що знаходяться в матеріалах справи, оцінивши які, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку щодо винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Вимоги вказаного пункту Правил дорожнього руху України ОСОБА_1 дотримано не було.
 
З відеозапису нагрудної камери працівника поліції убачається, що останній вказував ОСОБА_1 на наявність у неї ознак алкогольного сп`яніння, які полягають в порушенні мовлення та запаху з порожнини рота, у зв`язку з чим неодноразово пропонував пройти огляд на стан сп`яніння, як за допомогою приладу Драгер та у лікаря нарколога у медичному закладі.
 
При цьому, на відеозаписі, ОСОБА_1 підтвердила, що вживала алкоголь, після чого відмовила від проходження огляду на стан сп`яніння. 
 
Також з відеозапису убачається, що ОСОБА_1 було роз`яснено її права та обов`язки, зачитано протокол та підстави притягнення до адміністративної відповідальності, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який вона підписала та отримала його копію.
 
З огляду на що доводи про те, що протокол про адміністративне правопорушення не вручався є безпідставними.
 
Критично оцінюються судом апеляційної інстанції також доводи скарги, що невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки у ньому не вказано прізвища свідків, які мали б зафіксувати відмову ОСОБА_1 про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, з наступних підстав.
 
Законом України від 16 лютого 2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», внесені зміни, зокрема до ст. 266 КУпАП, що набрали чинності 17 березня 2021 року, та з цього часу закон надає можливість поліцейським під час проведення огляду осіб застосовувати технічні засоби відеозапису, та лише в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
 
При цьому, логічне тлумачення положень ч. 2 ст. 266 КУпАП дає підстави вважати, що застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису є належним та допустимим доказом під час провадження у справах за ч. 1 ст. 130КУпАП, незалежно від того, чи технічними засобами відеозапису зафіксовано сам огляд особи на стан сп`яніння, що проводився на місці, чи такими засобами зафіксовано відмову особи від огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Залучення свідків до огляду на стан сп`яніння, а так само фіксації відмови водія від огляду, є обов`язковим лише у разі неможливості застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису.
 
Оскільки відмова ОСОБА_1 , пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також пройти такий огляд у медичному закладі зафіксовано працівниками поліції за допомогою відеозапису, то проведення такого огляду без присутності свідків за умови застосування технічного засобу відеозапису, відповідає вимогам статті 266 КУпАП.
 
Не приймає апеляційна інстанція й доводи скарги про те, що в матеріалах справи наявний відеозапис з боді камери є не безперервним, оскільки відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18 грудня 2018 року, зареєстрованого в МЮ України за № 28/322999 від 11 січня 2019 року, портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.
 
Разом з тим, ані діючим законодавством, ані вищезазначеною Інструкцією не передбачено приєднання до матеріалів адміністративного провадження повного відеозапису з початку виконання службових обов`язків поліцейським. В даному випадку, до матеріалів адміністративного провадження приєднано запис, який містить достатньо інформації, щоб упевнитися в наявності вини ОСОБА_1 в порушенні ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений уповноваженою особою з дотриманням вимог ст. ст. 254-256 КУпАП та містить у собі всі необхідні дані, в тому числі чіткий виклад суті адміністративного правопорушення, що їй інкримінується, вказаний пункт Правил дорожнього руху, який порушений водійкою та зазначено частину статті, якою передбачена відповідальність за допущене порушення. У протоколі наявний підпис та зроблено запис «з протоколом не згодна, хочу пройти на стан сп`яніння» проте будь-яких пояснень по суті порушення не надано.
 
До того ж, будь-яких зауважень щодо оформлення протоколу, із заявами про неправильність дій чи порушення її прав під час складання протоколу до компетентних органів не зверталася і матеріали справи таких не містять.
 
Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
 
Разом з тим, на думку апеляційного суду, характер правопорушення, передбаченого    ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема його підвищена суспільна небезпечність, унеможливлює застосування до особи, яка його вчинила, звільнення від адміністративної відповідальності із застосуванням заходів громадського впливу. 
 
Отже, враховуючи вищенаведене, апеляційний суд  приходить до висновку, що вина ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена матеріалами справи, а в його діях наявний склад вказаного адміністративного правопорушення, а тому апеляційну скаргу, слід залишити без задоволення, а постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 17 вересня 2024 року - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката Гарницького Павла Петровича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 17 вересня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню - залишити без змін.
 
Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                Т.А. Слюсар