Справа № 303/5173/23

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.10.2024                 м. Ужгород

  Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/19/24, за апеляційною скаргою захисника-адвоката Пензеника В. І. на постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.12.2023. 
       Цією постановою:
        ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп. 
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 045348 від 27.05.2023 та постанови судді від 05.12.2023 вбачається, що 27.05.2023 о 21 год 40 хв у м. Мукачеві по вул. Крилова, ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки ВАЗ 21070 реєстраційний номер НОМЕР_1 , у порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (хитка хода, мова не чітка, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Таким чином, ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник-адвокат Пензеник В. І. вказує на незаконність та необґрунтованість постанови суду, просить її скасувати. Зазначає, що місцевий суд взяв до уваги протокол про адміністративне правопорушення, який не може бути беззаперечним доказом у справі. Крім того, з відеозапису не вбачається, що ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, однак працівники поліції запропонували йому пройти огляд лише у медичному закладі. Відеофайли, які містяться на DVD-диску, не місять дати та часу проведення відеофіксації. Окрім того, наявна у матеріалах справи постанова про накладення адміністративного стягнення наразі оскаржується у суді. Постанову просить скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП.
Будучи неодноразово належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду апеляційної скарги,  ОСОБА_2  та захисник-адвокат Пензеник В. І.  на розгляд справи  щодо  ОСОБА_2  у черговий раз не з`явилися. Останні рухом справи не цікавилися. Повідомлення про день, час та місце апеляційного розгляду ОСОБА_2 
-2-

направлено відповідно до вимог закону на наявну в матеріалах справи та відому апеляційному суду адресу ОСОБА_2 , що свідчить про те, що апеляційним судом вжито всіх можливих заходів щодо повідомлення ОСОБА_2 про день, час та місце розгляду справи, однак повідомлення повернулося без вручення адресату за закінченням терміну зберігання, що свідчить про те, що ОСОБА_2 не з`явився у поштове відділення для отримання вказаного повідомлення.
Разом з тим, захисник-адвокат Пензеник В. І., який подав в інтересах ОСОБА_2 апеляційну скаргу, повідомлений за допомогою смс-повідомлення, про що свідчить довідка про доставку повідомлення у додаток «Viber».
З урахуванням того, що жодних будь-яких клопотань про відкладення апеляційного розгляду справи від сторони захисту не надходило, а також враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, та рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_2 та захисника-адвоката Пензеника В. І., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП. 
При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що участь сторони захисту в розгляді справ про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не є обов`язковою, і як підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_2 жодного разу не з`явився на розгляд справи як до суду першої інстанції, так і до апеляційного суду, що свідчить про відсутність у нього будь-якого інтересу щодо даної справи і він не бажає брати участь у її розгляді.
       Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги та клопотання, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
       Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

-3-

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до пункту 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що 27.05.2023 о 21 год 40 хв у м. Мукачеві по вул. Крилова, ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки ВАЗ 21070 реєстраційний номер НОМЕР_1 , у порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (хитка хода, мова не чітка, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Таким чином, ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Незважаючи на заперечення захисником вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина у вчиненні вказаного правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.
Зокрема, вина ОСОБА_2 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №045348 від 27.05.2023, яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення та який повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, як щодо змісту так і щодо форми; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, яким засвідчено факт відмови водія ОСОБА_2 від проходження огляду у встановленому Законом порядку для визначення стану алкогольного сп`яніння та іншими матеріалами справи.
Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

-4-

       Матеріали справи не містять доказів про порушення інспектором СРПП ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейським дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №045348 від 27.05.2023 складено у відповідності до вимог, встановлених ст. 256 цього Кодексу, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.
З встановлених апеляційним судом обставин вбачається, що ОСОБА_2 після зупинки транспортного засобу відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. 
При цьому апеляційний суд враховує, що згідно п. 1.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до ознак алкогольного сп`яніння, окрім інших, віднесено: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, тобто всі ті ознаки, що мали місце у випадку зупинки водія ОСОБА_2 . 
Враховуючи викладене у інспектора поліції були наявні всі підстави для ініціювання проведення огляду водія ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння, від проходження якого правопорушник відмовився, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.
При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження захисника-адвоката Пензеника В. І. в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи не знайшли свого підтвердження. 
Апеляційний суд оглянув відеозапис, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, з якого чітко вбачається факт відмови ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу та у закладі охорони здоров`я. 
При цьому спілкування та поведінка ОСОБА_2 , беззаперечно свідчить про правомірність підозри працівників поліції ймовірного перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, що й слугувало підставою для ініціювання проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння. 
З приводу доводів апеляційної скарги про неналежність та недопустимість як доказу у справі відеозаписів, долучених до матеріалів справи, у зв`язку з тим, що відомості про технічний засіб не вказано, апеляційний суд зазначає, що таких критеріїв чинний Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить. 
Доводи сторони захисту щодо порушення працівниками поліції порядку проведення огляду ОСОБА_2 на стан сп`яніння, передбаченого ст. 266 КУпАП, оскільки не було запропоновано йому пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, апеляційний суд також відхиляє. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що відповідно до чинного законодавства передбачена можливість проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, і при цьому, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_2 бажав пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. Тому, апеляційний суд вважає, що поліцейськими не порушено будь-яких нормативно-правових актів, які регулюють порядок направлення водіїв на огляд з метою визначення стану алкогольного сп`яніння.

-5-

Крім того оглянутий наявний відеозапис у матеріалах справи, на якому зафіксована однозначна відмова ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів та відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я. 
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_2 оскаржував дії працівників поліції щодо складання протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього, матеріали справи не містять.
Отже вказаним відеозаписом, долученим до матеріалів справи, спростовуються доводи апеляційної скарги про порушення поліцейським порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому такі доводи апеляційний суд відхиляє.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_2 обґрунтовано визнано винним у порушенні вимог, які передбачені пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та вчиненні, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення місцевим судом законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.
Також судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що хоч і є суворим, проте безальтернативним видом стягнення.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, допущене ОСОБА_2 порушення правил дорожнього руху є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.
При цьому, апеляційний суд враховує, що в рішенні у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008) Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005), Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

-6-

Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення накладене на ОСОБА_2 відповідає характеру вчиненого правопорушення, встановлене у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для його зміни не вбачається.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга захисника-адвоката Пензеника В. І. задоволенню не підлягає.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст.294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення і жодних клопотань з цього приводу не заявлялось.
       Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд   
                      
                                        П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу захисника-адвоката Пензеника В. І. залишити без задоволення, а постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.12.2023 щодо ОСОБА_4 , - без змін. 
Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя