ПОСТАНОВА 
іменем України

15 жовтня 2024 року                                                         м. Кропивницький

справа № 404/7525/16-ц
провадження № 22-ц/4809/1211/24 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Мурашка С.І. 
за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи: 
скаржник – ОСОБА_1 ,
особа, дії якої оскаржуються - державний виконавець Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 
стягувач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 травня 2024 року у складі судді Варакіної Н.Б.,  
В С Т А Н О В И В :

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом зі скаргою на дії державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач ОСОБА_2 .
В обґрунтування скарги посилався на те, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 березня 2017 року по справі №404/7525/16-ц з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 листопада 2016 року щомісячно до повноліття ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За спільною домовленістю з ОСОБА_2 він відкрив на ім`я своєї доньки ОСОБА_3 картковий рахунок, на який він здійснював зарахування грошових сум в рахунок сплати аліментів.
Влітку 2021 року він дізнався про існування постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 04 березня 2021 року, коли не зміг виїхати за кордон, та дізнався, що Фортечним відділом державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відкрито виконавче провадження №62908531 згідно виконавчого листа №404/7525/16-ц, виданого 27 серпня 2020 року. Йому стало відомо про наявність заборгованості по сплаті аліментів з підстав замовчування ОСОБА_2 грошових відрахувань на картковий рахунок доньки. Вказував, що заборгованість на даний час ним погашена добровільно, аліменти перераховувалися щомісячно у розмірі, який визначений в рішенні суду.
Посилаючись на зазначені обставини просив суд визнати дії державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яременко А.С. щодо неврахування здійснених скаржником платежів згідно виписки по картці АТ КБ «Приватбанк» від 14 січня 2021 року №R7T7M08217QKUA05 у період з 01 березня 2018 року по 01 серпня 2021 року на загальну суму 110231 грн неправомірними та скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по ВП 62908531 від 26 травня 2023 року №43702/30.19-29. Зобов`язати державного виконавця Фортечного відділу Державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яременко А.С. врахувати як аліменти платежі, сплачені згідно з випискою по картці АТ КБ «Приватбанк» від 14 січня 2021 року №R7T7M08217QKUA05 у період з 01 березня 2018 року по 01 серпня 2021 року на загальну суму 110 231 грн. 00 коп.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 травня 2024 року скаргу задоволено. Визнано дії державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яременко А.С. щодо неврахування здійснених скаржником платежів згідно виписки по картці АТ КБ «Приватбанк» від 14 січня 2021 року №R7T7M08217QKUA05 у період з 01 березня 2018 року по 01 серпня 2021 року на загальну суму 110231 грн неправомірними та скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по ВП 62908531 від 26 травня 2023 року №43702/30.19-29. Зобов`язано державного виконавця Фортечного відділу Державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яременко А.С. врахувати як аліменти платежі, сплачені згідно з випискою по картці АТ КБ «Приватбанк» від 14 січня 2021 року №R7T7M08217QKUA05 у період з 01 березня 2018 року по 01 серпня 2021 року на загальну суму 110231 грн.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою Фортечний відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм процесуального права, просив вказану ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволення скарги.
Адвокат Жеребенко О.В, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , направила до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просила ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 травня 2024 року залишити без змін, а апеляційну скаргу Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - без задоволення.
У судовому засіданні апеляційного суду адвокат Жеребенко О.В, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Інші учасники справи у судове засідання апеляційного суду не з`явилися. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Колегія суддів постановила ухвалу про слухання справи у відсутності ОСОБА_2 та представника Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.
Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 березня 2017 року по справі №404/7525/16-ц з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 листопада 2016 року щомісячно, і продовжуючи до повноліття ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.33).
З матеріалів виконавчого провадження ВП №62908531 убачається, що на підставі виконавчого листа №404/7525/16-ц, виданого Кіровським районний судом м. Кіровограда 27 серпня 2020 року, Фортечним відділом державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 31 серпня 2020 року відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 листопада 2016 року щомісячно до повноліття ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.34-35).
Постановою старшого державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Пагутяк М.В. від 16 жовтня 2020 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладання арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику ОСОБА_1 (а.с.37).
Постановою старшого державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Пагутяк М.В. від 04 березня 2021 року встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно з виконавчим листом №404/7525/16-ц, виданим 27 серпня 2020 року (а.с.40).
Постановою державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Осіповою О.О. від 02 липня 2021 року за заборгованість по аліментам на боржника ОСОБА_1 накладено штраф на користь держави у розмірі 25524,08 грн (а.с.41).
Постановою державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яременко А.С. від 24 березня 2023 року встановлено тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (а.с.71).
Листом від 11 квітня 2023 року № 28167/30.19.20 Фортечний ВДВС у місті Кропивницькому за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 з проханням зарахувати перераховані кошти в якості аліментів на виконання виконавчого листа 404/7525/16-ц, повідомив боржника про те, що законні підстави для зарахування перерахованих коштів у якості аліментів відсутні (а.с.22).
Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів від 26 травня 2023 року № 43702/30.19-29 його борг складає 86516,64 грн (а.с.9-11).
При цьому ОСОБА_1 на підтвердження сплати коштів в рахунок сплати аліментів за період з 01 березня 2018 року по 01 серпня 2021 року надав копію виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 за період з 06 листопада 2016 року по 01 серпня 2021 року, яка підтверджує щомісячне перерахування коштів на картковий рахунок ОСОБА_3 (а.с.14-20).
Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції дійшов висновку про те, що кошти, перераховані боржником ОСОБА_1 на користь доньки ОСОБА_3 у період з 01 березня 2018 року по 01 серпня 2021 року у розмірі 110231 грн є коштами, спрямованими на сплату аліментів, оскільки доказів на підтвердження наявності інших зобов`язань боржника перед стягувачем не надано, платежі мають періодичний характер, доказів наявності домовленості про добровільну компенсацію батьком (боржником) додаткових витрат на утримання дитини не надано, стягувач не вчиняв дій щодо відмови від отримання банківських переказів, які не стосувались боргових зобов`язань по виконанню судового рішення про стягнення аліментів на дитину.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.
Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
За статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Так, у статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).
У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (частина третя статті 451 ЦПК України).
Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина третя статті 451 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №904/7326/17 (провадження №12-197гс18) вказано, що право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 339 ГПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі №641/7824/18 (провадження №61-10355св19) зазначено, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим.
Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (частина восьма статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»).
Частиною першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.
Аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини (частина перша статті 179 СК України).
Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання (абзац 2 частини другої статті 179 СК України).
Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України (частина третя статті 179 СК України).
Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 30 ЦК України).
Крім правочинів, передбачених статтею 31 цього Кодексу, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право: самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами; самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом; бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи; самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку) (частина перша статті 32 ЦК України).
Верховний Суд у своїй постанові від 13 червня 2024 року у справі №760/17498/22 (провадження №61-15969св23), дійшов висновків про те, що дієздатність фізичної особи пов`язана з такими її невід`ємними якісними ознаками, як здатність усвідомлювати значення своїх дій та спроможність керувати ними, обсяг цивільної дієздатності не може бути однаковим для усіх фізичних осіб і встановлюється ЦК з урахуванням їх віку та психічного стану здоров`я; обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб охоплює як перелік юридично значущих дій, які особа має право самостійно здійснювати, так і межі її договірної та не договірної цивільної відповідальності; залежно від віку фізичної особи, цивільна дієздатність за обсягом поділяється на такі види: часткова цивільна дієздатність малолітньої особи (стаття 31 ЦК України); неповну цивільну дієздатність неповнолітньої особи (стаття 32 ЦК України); повну цивільну дієздатність повнолітньої особи, неповнолітньої особи у разі реєстрації її шлюбу (стаття 34 ЦК України) та емансипованої особи (стаття 35 ЦК України); фізична особа віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років вважається неповнолітньою. За обсягом цивільна дієздатність неповнолітньої особи є неповною; з урахування обсягу неповної цивільної дієздатності неповнолітньої особи та того, що аліменти є власністю дитини, законодавець закріпив право неповнолітнього на самостійне одержання аліментів.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 , на утримання якої у виконавчому провадженні стягуються аліменти, досягла чотирнадцятирічного віку та чинне законодавство вже наділяє її правами на самостійне отримання та розпорядження коштами колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що надані заявником письмові докази зі сплати коштів боржником у період з 01.03.2018 року по 01.08.2021 року у розмірі 110231 грн на рахунок ОСОБА_3 на обґрунтуванням вимог скарги у їх сукупності свідчать про добровільне виконання боржником свого обов`язку зі сплати аліментів та мають бути врахованими державним виконавцем. 
Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують.
Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі  статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) залишити без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 травня 2024 року- без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 24 жовтня 2024 року.

Головуючий суддя         О.І. Чельник

Судді        C.М. Єгорова

       С.І. Мурашко