Справа № 161/13550/24  Провадження №33/802/802/24 	Головуючий у 1 інстанції:Філюк Т. М. 	
	Доповідач: Клок  О. М.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2024 року                                                                 місто Луцьк

       Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря судових засідань Тарвоської А.А., захисника – адвоката Пилипчука В.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Пилипчука В.Ф., подану в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 жовтня 2024 року, 
В С Т А Н О В И В
Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605, 60 гривень.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 14 липня 2024 року о 21 год 14 хв, на вул. вул. Чернишевського у м. Луцьку Волинської області, керував транспортним засобом марки «Kia Cee’d» д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки т/з за допомогою спеціального технічного приладу «Alcotest Drager 6820» чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі– ПДР). 
Не погоджуючись із постановою судді першої інстанції, захисник Пилипчук В.Ф. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить її скасувати, як незаконну через порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує, що розгляд даної справи 24 жовтня 2024 року відбувся у відсутності ОСОБА_1 та його захисника, які про час та місце її розгляду не повідомлялись, через що порушено право першого на захист. Всупереч вимогам ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», матеріали справи не містять доказів причини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Відтак, переконливих доказів у підтвердження його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, окрім як протоколу про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять, у зв`язку із чим, просить поновити строк апеляційного оскарження постанови судді першої інстанції, як такий, що пропущений із поважних причин, постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_1 скасувати. Провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги в частині поважності підстав поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді першої інстанції, вважаю наведені захисником причини пропуску строку поважними, а його клопотання підставним.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 – адвоката Пилипчука В.Ф., доходжу такого висновку.
Положеннями ч. 1 ст. 268 КУпАП визначено можливість розгляду справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за умови вжиття судом заходів для її своєчасного сповіщення про місце та час розгляду справи, і за наявності даних про таке її сповіщення, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Установлено, що розгляд даних справ у суді першої інстанції 24 жовтня 2024 року відбувся у відсутності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Пилипчука В.Ф. У постанові судді зазначено, що «В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи засобами мобільного зв`язку, про що у матеріалах справи наявна довідка про доставку повідомлення у додаток «Viber» щодо документу «Судова повістка до суду», яка доставлена останньому 04 жовтня 2024 року о 12:25». 
Попередньо адвокатом Пилипчуком В.Ф. неодноразово на адресу суд подавались письмові заяви про відкладення розгляду справи через незадовільний стан здоров`я ОСОБА_1 . 
Оцінюючи таку процесуальну поведінку особи, щодо якої у судовому порядку вирішувалось питання про притягнення її до адміністративної відповідальності, а також її захисника, своєчасно та належне повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду даної справи у суді 24 жовтня 2024 року о 11 год 00 хв., її розгляд проведено у його відсутності цілком на законних підставах, що також узгоджується із положеннями ст. 268 КУпАП, тому підстав стверджувати про порушення права ОСОБА_1 на захист, при перевірці доводів апеляційної скарги, не установлено. 
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції.
У кожному випадку, реалізація учасником будь-якого судового провадження процесуальних прав, якими він наділений, не повинна бути спрямована на зловживання такими правами. 
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом було дотримано. 
Доводи захисника про безпідставність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 є безпідставними, з огляду на таке.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупинити транспортні засоби, у тому числі, у разі, якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;
Як стверджується матеріалами справи, за обставин місця та часу, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, зупиненню транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , передувало повідомлення, що надійшло на планшетний пристрій поліцейських про ймовірне перебування водієм транспортного засобу марки «Kia Cee’d» д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, про що і було повідомлено водія відразу після зупинки автомобіля який, з цього приводу, будь-яких заперечень не висловлював.
Згідно із п. 2.9 а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за порушення зазначеного пункту Правил дорожнього руху передбачена ст. 130 КУпАП.
Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно із п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Іструкції). 
У розумінні вимог п. 7 розділу І Інструкції, огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення,  проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.
Так факт вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення доводиться зібраними матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 572039 від 14 липня 2024 року, за змістом якого перший керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зафіксовано ознаки такого стану – різкий запах алкоголю з порожнини рота; роздруківкою результату тесту газоаналізатора «Alcotest Drager 6820» від 14 липня 2024 року із результатом – 1, 64 ‰, із яким він погодився, засвідчивши таку згоду особистим підписом; відеозаписом із бодікамери поліцейського, який значаться як додаток до протоколу і з урахуванням вимог ст. 251 КУпАП, є належним, достатнім та незалежним від будь-якого суб`єктивного сприйняття доказом вини ОСОБА_1 .
Копією посвідчення водія на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_3 стверджується факт його отримання ОСОБА_1 із терміном дії (15 січня 2019 року по 15 січня 2049 року), що підставо було враховано судом при накладенні на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Сукупність зазначених вище належних та допустимих доказів підтверджує факт проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння останнього на місці зупинки транспортного засобу під його керуванням, у чіткій відповідності до вимог чинного законодавства. 
Отже, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, за обставин місця та часу зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, є правильно установленим поліцейськими та підтверджений судом.
Наведене у своїй сукупності, свідчить про законність оскарженої постанови судді та безпідставність доводів поданої захисником апеляційної скарги, з викладених у ній мотивів.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП, 
                                П О С Т А Н О В И В
Поновити адвокату Пилипчуку В.Ф. строк апеляційного оскарження, в інтересах ОСОБА_1 , постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 жовтня 2024 року. 
Подану ним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_1 - без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: