Номер провадження: 33/813/2364/24
Номер справи місцевого суду: 504/178/24 
Головуючий у першій інстанції Добров П. В. 
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2024 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,
з участю:
секретаря судового засідання Волкової Ю.О., 
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , 
адвоката Назарова Олександра Миколайовича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - Кістола Артура Вікторовича, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, а також апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 на постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 березня 2024 року,- 

в с т а н о в и в:

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 березня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 5 років.
Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів стосовно строку на апеляційне оскарження 
На вищевказану постанову суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 20 серпня 2024 року подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та закрити провадження по справі за відсутності складу адміністративного правопорушення в його діях. 
Також, в апеляційній скарзі апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що 21 березня 2024 року адвокат Ларіонов С.Б., в інтересах  ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, однак постановою Одеського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року апеляційну скаргу було повернуто апелянту з підстав ненадання витягу з договору про надання правової допомоги адвокатом. Про вказаний факт ОСОБА_1 не було відомо, оскільки ОСОБА_2 не проінформував його та не виходив на зв`язок. 17 липня 2024 року ОСОБА_2 надав заяву до районного суду що не здійснює захист ОСОБА_1 . 
31 липня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про отримання копії постанови суду, яку отримав 14 серпня 2024 року та 20 серпня 2024 року звернувся до суду з апеляційною скаргою 

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В обґрунтування апеляційної скарги особа, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 посилається на: 
- незаконність зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 ;
- протокол про адміністративне правопорушення не є належним доказом, оскільки до нього не долучено будь-якого рішення суду про позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами;
- ОСОБА_1 був змушений діяти у стані крайньої необхідності.

Висновки за результатами розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження
Дослідивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , а також його захисника адвоката Назарова О.М., апеляційний суд, дійшов висновку про задоволення клопотання за таких підстав. 
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо особа не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. 
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було винесено судом першої інстанції 11 березня 2024 року без участі ОСОБА_1 чи його захисника.
21 березня 2024 року адвокат Ларіонов С.Б., захисник ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою.
Постановою Одеського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року зазначену апеляційну скаргу повернуто апелянту, з підстав ненадання адвокатом договору про надання правової допомоги. 
31 липня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про отримання копії постанови суду, та 14 серпня 2024 року отримав її (а.с. 29). 
Повторно ОСОБА_1  особистозвернувся до суду з апеляційною скаргою 20 серпня 2024 року та надав клопотання про поновлення строку на оскарження постанови Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 березня 2024 року.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити ОСОБА_1 право на доступ до правосуддя.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , а також його захисника адвоката Назарова О.М., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та прийняв законне та обґрунтоване рішення.
Так, ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП).
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №731626 від 28 грудня 2023 року, водій ОСОБА_1 28 грудня 2023 року о 21:15 год ОСОБА_1 , будучи особою позбавленою права керування транспортними засобами, керував автомобілем Hyundai Tucson, державний номерний знак НОМЕР_1 на 21 км автодороги М-14 «Одеса-Мелітополь» в Одеському районі Одеської області. 
Матеріали справи про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП містять наступні зібрані докази: 
- протокол про адміністративне правопорушення, серії ААД №731626 від 28 грудня 2023 року; 
-постановою про накладання адміністративного стягнення серії ЕНА №1045682 від 30.11.2023 року;
-відеозаписом, з якого вбачаються обставини вчиненого адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 про те, що зупинка поліцейськими автомобіля під керуванням ОСОБА_1 є незаконною апеляційний суд вважає необгрунтованими, оскільки матеріали справи не містять доказів звернення апелянта з дисциплінарною скаргою до керівництва поліції для проведення службової перевірки або до правоохоронних органів, в порядку КПК України, а також до суду адміністративної юрисдикції, з позовом щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників поліції, як суб`єктів, що наділені владними повноваженнями. Внаслідок цього, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави сумніватися у законності дій працівників поліції.
Доводи апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення не є належним доказом, оскільки до нього не долучено будь-якого рішення суду про позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами апеляційний суд вважає необгрунтованими, оскільки вказане спростовується матеріалами справи, а саме долученою постановою про накладання адміністративного стягнення серії ЕНА №1045682 від 30.11.2023 року, у якій вказано водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування від 18 квітня 2023 року Приморським районним судом м. Одеси на рік. 
Перевіркою єдиного державного реєстру судових рішень, а також АСДС «Д3» апеляційного суду встановлено, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 17 березня 2023 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 18 квітня 2023 року ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536, 80 грн. (№ справи 522/1398/23).
Більш того, з відеозапису долученого до протоколу серії ААД №731626 від 28 грудня 2023 року вбачається, що після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , в ході діалогу останнього з поліцейськими вбачається, що ОСОБА_1 достеменно відомо про позбавлення його права керування транспортними засобами. 
Доводи апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 про те, що він був змушений діяти у стані крайньої необхідності, апеляційний суд вважає неспроможними, оскільки у Правилах дорожнього руху України а саме п.2.1. а.) вказано що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, жодних винятків у зазначеному пункті не закріплено.
В апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2007 року у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Також, слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.
Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає.
Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення – є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -
постановив:
Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 – задовольнити. 
Поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 березня 2024 року. 
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 березня 2024 року – залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку на підлягає.
Повний текст постанови складено 11 грудня 2024 року. 

Суддя Одеського апеляційного суду  О.С. Комлева