П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

29 листопада 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/30821/23	
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Коваля М.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2023 року (суддя Радчук А.А., м. Одеса, повний текст рішення складений 26.02.2023) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною та скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

08.11.2023 ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.10.2021 №747-25 на суму 26560,061 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким повністю задовольнити його позовні вимоги.
На обґрунтування поданої скарги апелянтом зазначається, що станом на 15.11.2019 у позивача, як на цьому наголошено ГУДПС, обліковувались штрафні санкції та нарахована пеня за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску в розмірі 18988,21 грн. (11699,03 грн. + 5811,55 грн. + 1477,63 грн.), та заборгованість зі сплати єдиного внеску в розмірі 9049,48 грн. (2754,18 грн. + 2078,12 грн. + 1039,06 грн. + 3178,12 грн.). В той же час, з оскаржуваної вимоги вбачається, що у позивача обліковується борг в загальному розмірі 26 560,06 грн., що складається з недоїмки в розмірі 9049,48 грн. та 17510,58 грн. (штрафи і пеня), що загалом не відповідає тим даним, які вказані в наведеному вище листі відповідача від 30.08.2023 року вих. №672/6121-22-13-02-11. 
З урахуванням наведеного апелянт вважає, що хоча дійсно, ним не надано доказів на підтвердження виконання ним обов`язку зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, однак в даному випадку саме на відповідача покладено обов`язок щодо доказування правомірності спірної вимоги, а з тих документів, які відповідачем надані, не можливо встановити, на підставі чого та на підставі яких документів обчислено єдиний внесок та розраховано санкції (не надано актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до податкових органів, бухгалтерських та інших документів), а також відповідачем не надано даних інформаційної (інформаційно-комунікаційних) систем, що взагалі в будь-якому випадку позбавляє можливості перевірити як правомірність та законність фактичного нарахування позивачу недоїмки, так і правомірність та законність нарахованих санкції (штрафу та пені), а також позбавляє можливості у зв`язку з цим перевірити правильність, правомірність та законність розрахунків.
Також апелянт висловив свою незгоду з висновками суду першої інстанції в частині встановлення факту надсилання на його адресу з боку ГУ ДПС у Херсонській області, АРК Крим та м. Севастополі спірної податкової вимоги, з огляду на те, що наданих відповідачем документів не вбачається, що ГУДПС поштовим відправлення з штрих - кодовим ідентифікатором №7300312712015 надсилалась саме спірна податкова вимога, адже не надано опису вкладення поштового відправлення.
Окрім того з наданих відповідачем документів вбачається, що вказане поштове повідомлення було повернуто "за закінченням терміну зберігання", що пояснюється тим, що надсилалось воно за неправильною та не вірно зазначеною адресою, оскільки позивач зареєстрований, в тому числі як ФОП за адресою: АДРЕСА_1 , а поштове повідомлення надсилалось за адресою: АДРЕСА_2 , тобто без вказівки на селище міського типу Комишани.

Відповідач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що, відповідно до статті 304 КАС України, не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою-підприємцем 27.11.1997, з 19.03.1998 взятий на облік як платник єдиного внеску.
04.10.2021 Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі складено Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-747-25, якою повідомлено ОСОБА_1 , що станом на 30.09.2021 року заборгованість (недоїмка, штраф, пеня) зі сплати єдиного внеску становить 26560, 06 грн.
Вимогу сформовано відповідно до ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та на підставі даних інформаційної системи податкових органів:
Недоїмка – 9049,48 грн.;
Штраф – 2705,45 грн.;
Пеня – 14805,13 грн.
Згідно з копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, направлення адресату ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 та конверту з довідкою ф. 20 від 29.11.2021 про повернення відправлення "за закінченням терміну зберігання".
Постановою державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 09.02.2022 відкрито виконавче провадження №68468448 з примусового виконання Вимоги №747-25, виданої 04.10.2021 ГУ ДПС у Херсонській обл., АР Крим та м. Севастополі, про стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 24248,51 грн., Боржник: ОСОБА_1 .
Дізнавшись про виконавче провадження представник ОСОБА_1 звернувся із запитом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 24.08.2023, у якому запитувалось: чи обліковується станом на моменту надання відповіді на цей адвокатський запит у громадянина ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний податковий номер): НОМЕР_1 ) будь - яка заборгованість зі сплати податків, зборів та будь - яких інших обов`язкових платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, в тому числі заборгованість у зв`язку із порушенням податкового законодавства України, а також чи обліковуються у громадянина ОСОБА_1 , в разі підтвердження вищенаведених фактів, зобов`язання зі сплати штрафних санкцій (пені, тощо), якщо так, то в якому розмірі і на підставі чого, а також надати належним чином завірені копії підтверджуючих таку інформацію документів, тобто на підставі яких у громадянина ОСОБА_1 обліковується вказана вище заборгованість (накази, рішення, вимоги, тощо), в разі підтвердження її існування, з одночасним наданням копій документів, на підставі яких було виявлено порушення та що слугували підставою для нарахування заборгованості (акти, тощо).
Листом від 30.08.2023 вих. №672/6121-22-13-02-11 ГУДПС повідомило, що за платником податків обліковується заборгованість по єдиному соціальному внеску для фізичних осіб-підприємців, у т.ч., які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність в сумі 28037,69 гривень, яка виникла 15.11.2019 за рахунок:
- Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску за період з 22.10.2013 по 20.02.2018 від 24.10.2019 №0194965105 на суму 11699,03 гривень;
- Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску за період з 20.10.2018 по 21.07.2020 від 01.12.2020 №000030840 на суму 5811,55 гривень;
- Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску за період з 22.10.2019 по 01.07.2021 від 16.12.20 №0000416330 на суму 1477,63 гривень;
- розрахунку єдиного внеску від 20.01.2020 за №1084543/ev на суму 2754,18 грн.,
- розрахунку єдиного внеску від 21.04.2020 за №2574130/ev на суму 2078,12 грн.,
- розрахунку єдиного внеску від 20.07.2020 за №4072228/ev на суму 1039,06 грн.,
- розрахунку єдиного внеску від 19.10.2020 за №5553638/ev на суму 3178,12 грн.
У листі також зазначено, що надати належним чином завірені копії документів є неможливим, внаслідок захоплення адміністративної будівлі Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, у зв`язку із чим проводяться слідчі дії.
Вважаючи вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-747-25 від 04.10.2021 протиправною ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом про її скасування.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, та відповідно, правомірність спірної Вимоги.

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Так, частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначається Законом України від 08.07.2010 №2464-VI-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (у редакції чинної на час виникнення спірних правовідносин, далі – Закон №2464-VI).
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 цього Закону, платники єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.
Підпунктом 1 частини другої статті 6 цього Закону визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 7 зазначеного Закону єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе та членів сім`ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу.
Відповідно до абзацу третього частини восьмої статті 9 платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, та членів сімей таких осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (частини третьої статті 9 Закону №2464-VI).
Пунктом 6 частини першої статті 1 Закону №2464-VI визначено, що недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до частин третьої та четвертої статті 25 Закону №2464-VI суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 року №449 (далі – Інструкція №449).
Згідно пункту 1 розділу VI Інструкції №449 до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.
У відповідності до пункту 3 розділу VI Інструкції, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:
- дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;
- платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;
- платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):
- платникам, зазначеним у підпунктах 1 та 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом десяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій);
- платникам, зазначеним у підпунктах 3 та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом п`ятнадцяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).
Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.
Пунктом ж 4 вказаного розділу Інструкції визначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).
З аналізу наведених вище положень слідує, що у разі наявності у платника на кінець календарного місяця недоїмки зі сплати єдиного внеску фіскальний орган на підставі даних звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу формує та надсилає (вручає) платнику вимогу про сплату боргу (недоїмки) на суму такої недоїмки.
У даній справі позивачем не заперечується не виконання ним обов`язку зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
З матеріалів справи вбачається, що згідно з обліком заборгованості по єдиному соціальному внеску для фізичних осіб-підприємців, у т.ч., які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність за позивачем обліковується недоїмка в сумі 28037,69 гривень, яка виникла за рахунок:
1. зі сплати єдиного внеску на суму 9049,48 грн.:
- розрахунку єдиного внеску від 20.01.2020 за №1084543/ev на суму 2754,18 грн., 
- розрахунку єдиного внеску від 21.04.2020 за №2574130/ev на суму 2078,12 грн., 
- розрахунку єдиного внеску від 20.07.2020 за №4072228/ev на суму 1039,06 грн. 
- розрахунку єдиного внеску від 19.10.2020 за №5553638/ev на суму 3178,12 грн.
2. не сплати за рішеннями про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску:
- від 24.10.2019 №0194965105, яким за період з 22.10.2013 по 20.02.2018 нараховано 11699,03 грн.;
- від 01.12.2020 №000030840, яким за період з 20.10.2018 по 21.07.2020 нараховано 5811,55 грн.;
- від 16.12.2020 №0000416330, яким за період з 22.10.2019 по 01.07.2021 нараховано 1477,63 грн. 
З метою стягнення недоїмки з єдиного внеску податковим органом 04.10.2021 було сформовано та надіслано на адресу позивача Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-747-25, якою повідомлено ОСОБА_1 , що станом на 30.09.2021 заборгованість (недоїмка, штраф, пеня) зі сплати єдиного внеску становить 26560,06 грн.
Колегія судді зазначає, що визначена спірною Вимогою сума боргу є меншою загального розміру боргу позивача та складається із недоїмки на суму 9049,48 грн., яка дорівнює сумі розрахунку єдиного внеску; штрафу – 2705,45 грн.; пені – 14805,13 грн.
Зазначене відповідає вимогам частини третьої статті 25 Закону №2464-VI, якої встановлено, що сума недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
За несвоєчасну сплату ЄСВ передбачено накладення штрафу в розмірі 20% не сплачених вчасно сум. Розмір пені дорівнює 0,1% суми несплати за кожний день прострочення платежу.
Доказів невірного розрахунку заборгованості по ЄСВ позивачем суду не надано.
Доводи апеляційної скарги позивача про те, що спірну Вимогу надіслано не на адресу його реєстрації (Україна, 73481, Херсонська область, селище міського типу Комишани, вулиця Кооперативна, будинок 28) колегія суддів вважає неаргументованою, адже вимога надіслана за адресою, вказаною ним у Заяві про застосування спрощеної системи оподаткування, а саме - АДРЕСА_2 (а.с.42 зв., 43, 65, 66).
Як вбачається із копії поштового відправлення з штрих - кодовим ідентифікатором №7300312712015 на зазначену адресу було надіслано БОРГ ЄСВ (а.с. 65).
Також є безпідставними посилання апелянта про неможливість перевірити правомірність та законність нарахованих санкції (штрафу та пені), оскільки законність рішень про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску від 24.10.2019 №0194965105, від 01.12.2020 №000030840, від 16.12.2020 не входить до предмету даного спору.
Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За приписами частини другої статті 79 КАС України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.
Аналіз наведеного дає підстави стверджувати, що обов`язок позивача доводити обставини, на які він посилається на обґрунтування своїх доводів, є ключовим аспектом принципу змагальності та рівності в судовому процесі.
Позивач не може будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, допоки інша сторона не надасть доказів на її спростування (концепція негативного доказу), оскільки такий підхід нівелює саму сутність принципу змагальності.
Тобто обов`язок доведення обставин, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, у рівній мірі покладається на обох сторін. Кожна сторона повинна довести факти, на які вона посилається.
При цьому підставу позову повинен довести саме позивач, який повинен подати докази, на яких ґрунтуються його вимоги разом з поданням позовної заяви. 
Відповідно до статей 72, 73, 75, 76 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Проте, позивач ні під час розгляду в суді першої інстанції, ні під час розгляду в суді апеляційної інстанції, будь-яких доказів на підтвердження протиправності спірної вимоги не надав. Судом, в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відповідних доказів також здобуто не було.
З урахуванням встановлених фактів колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необґрунтованість позовних вимог.
Резюмуючи викладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду даної справи. Суд першої інстанції правильно та повно з`ясував усі обставини справи та надав їм юридичну оцінку, відповідно до норм матеріального та процесуального права.
Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2023 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч.6 ст.12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач                                                            В.О.Скрипченко

Суддя                                                                                М.П.Коваль

Суддя                                                                                Ю.В.Осіпов