ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 688/3162/24
Провадження № 22-ц/4820/2204/24

Хмельницький апеляційний суд у складі 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,
розглянув в порядку частини 1 статті 369 ЦПК України цивільну справу №688/3162/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2024 року, в складі судді Стаднічук Н.Л., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів,
       
встановив:

Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог 
В липні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила змінити спосіб стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2019 року, з твердої грошової суми на частку від заробітку та стягувати із ОСОБА_1 на користь позивачки аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. 
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2019 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 24 квітня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач є військовослужбовцем, отримує стабільний дохід, його матеріальний стан покращився, є здоровою, працездатною людиною. Тому просить суд змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача з твердої грошової суми на 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2024 року позов задоволено. Змінено спосіб стягнення аліментів з  ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2019 року, з твердої грошової суми на частку від заробітку та ухвалено стягувати з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивоване положеннями ст.ст. 181, 182 СК України, які визначають способи стягнення аліментів у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, а також наділяють правом обрати будь-який із цих способів стягувача аліментів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким закрити провадження у справі на підставі пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України.

Узагальнення доводів апеляційної скарги
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не врахував чинні норми закону та правові позиції Верховного Суду, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову. Вважає, що судом було порушено норми процесуального права щодо обов`язку позивачки на належне обгрунтування та доказування позову, зокрема, підстав та умов, необхідних як для зміни способу стягнення аліментів, так і для збільшення їх розміру, яке не може ґрунтуватись на припущеннях. Зазначає, що позивачкою не доведено необхідність у збільшенні розміру аліментів, адже належних та допустимих доказів того, що дитина потребує більших витрат не надано. Не доведено також зміни майнового стану відповідача, що дозволяло б йому сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж визначено рішенням суду про стягнення аліментів. Крім того, у 2023 році позивачка уже зверталась до суду з аналогічним позовом про зміну способу стягнення аліментів. Таким чином, на момент розгляду даної справи, вже є рішення суду, що набрало законної сили, з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. При цьому, обставини звернення позивачки до суду не змінились. Отже, суд першої інстанції, мав би закрити провадження у справі відповідно до пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України. 

Процесуальні дії апеляційного суду
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 08 листопада 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 та ухвалою суду від 11 листопада 2024 року справу призначено до судового розгляду.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Зазначає, що звертаючись до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, позивачка надала відповідні докази покращення майнового стану відповідача, який є військовослужбовцем та має стабільний дохід. Тому, посилання апелянта на те, що позивачка у 2023 році вже зверталась до суду з аналогічним позовом з тим самим предметом та з тих самих підстав, є необгрунтованими, оскільки у даній справі підстави позову є відмінними. Крім того, зазначає, що стаття 192 СК України в даному випадку не підлягає застосуванню, оскільки положення статті 181 СК України не містять посилань чи тверджень, які б вказували на необхідність застосування вказаної статті, тобто обставин, які б підлягали перевірці судом у випадку заявлення вимог про зміну розміру аліментів. Додає, що у частині 3 статті 181 СК України розширено можливості того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким дитина проживає (отримувача аліментів) щодо вибору способу стягнення аліментів. Із вказаної норми також слідує, що вона не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатись можливістю зміни способу стягнення аліментів.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Мотивувальна частина
Встановлені фактичні обставини справи 
Встановлено, що  ОСОБА_1 та ОСОБА_2  перебували у зареєстрованому шлюбі.
Під час шлюбу у сторін народилась донька – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області 02 квітня 2015 року, актовий запис №160.
Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з 24 квітня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.
На підставі вказаного рішення Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області 02 липня 2019 року видано виконавчий лист №688/1605/19 2/688/593/19.
Згідно з листом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 11 серпня 2023 року №2/2178 ОСОБА_1 відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 11 березня 2022 року призваний на військову службу та направлений для проходження військової служби у військову частину НОМЕР_1 .
Відповідно до довідки квартального комітету №7 виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області від 15 липня 2024 року №124 ОСОБА_2 разом з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані в АДРЕСА_1 , фактично проживають за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно зі свідоцтвом про шлюб, виданим Шепетівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 16 серпня 2022 року, актовий запис 334, ОСОБА_2 уклала шлюб із ОСОБА_4 .
Відповідно до довідки ПП «Сіліцея» від 25 вересня 2024 року №71 ОСОБА_2 знаходиться на обліку по вагітності.
Відповідач ОСОБА_1 також є батьком неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого 03 лютого 2021 року виконавчим комітетом Понінківської селищної ради Полонського району Хмельницької області.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Статтею 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України (далі – СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Відповідно до статті 8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до частини 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина 2 статті 182 СК України).
Відповідно до статей 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.
Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.
У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі №686/23061/16-ц, від 14 листопада 2018 року у справі №372/2393/17.
Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.
Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 статті 7 СК України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Змінюючи розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення з твердої грошової суми на 1/4 частку від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, суд першої інстанції правильно врахував, що спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2019 року, може бути змінений за позовом стягувача та, виходячи з обставин справи, правомірно задовольнив позов.
Доводи апеляційної скарги, що суд при ухваленні судового рішення не врахував норми статті 192 СК України, за якими для зміни способу і відповідно розміру аліментів необхідною умовою є зміна матеріального або сімейного стану одного з батьків, погіршення чи поліпшення їх здоров`я, а позивач доказів цього не надала, слід відхилити.
Як зазначено вище, за нормами статті 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів і за змістом наведеної норми закон не визначає необхідних умов чи підстав для зміни способу стягнення аліментів, – визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів.
Таким чином доводи апелянта суперечать даній нормі сімейного законодавства та не можуть бути прийняті до уваги.
Відповідачем безпідставно зазначено, що позивачем не доведено факту покращення матеріального стану платника аліментів чи то погіршення матеріального стану одержувача аліментів, оскільки можливість зміни способу стягнення аліментів із даними обставинами законом не пов`язується.
Щодо посилань апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки суд мав би закрити провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України, враховуючи, що позивачка у 2023 році вже зверталась з аналогічним позовом до відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав та є рішення суду, яке набрало законної сили, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Зазначені висновки викладено у постанові Верховного Суду від 07 червня 2023 року у справі №619/4837/21.
Згідно з частиною 2 статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, ухваленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.
Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі №345/284/16-ц, від 22 травня 2019 року у справі №640/7778/18.
Звертаючись до суду з даним позовом про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми в розмірі на 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття, ОСОБА_2 обґрунтовувала позовні вимоги іншими фактичними обставинами, а саме: суттєвим покращенням матеріального стану відповідача, оскільки він є військовослужбовцем, має стабільний дохід та погіршенням власного матеріального стану як отримувача аліментів. 
Відтак, відсутні підстави вважати дані позови тотожними, оскільки у цій справі позовні вимоги обґрунтовані іншими фактичними обставинами, а враховуючи, що зміна розміру аліментів або способу їх присудження є правом платника або одержувача аліментів, який може ним скористатися, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом України, то і відсутні правові підстави для закриття провадження у справі.
Таким чином, посилання апелянта на обов`язок суду першої інстанції закрити провадження у справі є безпідставними.
Рішення суду першої інстанції  відповідає вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи.

Висновки суду апеляційної інстанції 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування немає. 

Судові витрати
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 04 грудня 2024 року.

Судді Т.В. Спірідонова

Р.С. Гринчук 
А.М. Костенко