Справа № 308/9819/24

ПОСТАНОВА
 
                                        І М Е Н Е М       У К Р А Ї Н И 
 
08.11.2024                 м. Ужгород
Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою адвоката Варги Д.Д., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 червня 2024 року,
                                          В С Т А Н О В И В:
       Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 17 000 /сімнадцять тисяч/ грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 605/шістсот п`ять/грн. 60 коп.
       Відповідно до постанови, - 03.06.2024 року о 08 год. 25 хв. на автодорозі М-08 8 км+300 м, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
       Не погоджуючись з даною постановою, адвокат Варга Д.Д., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що будь яких доказів керування автомобілем саме ОСОБА_1 , матеріали справи не містять, а тому останній не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та в його діях відсутня подія та склад адміністративного правопорушення. Заявив клопотання про виклик свідка в судове засідання, а саме ОСОБА_2 , який підтвердить вищевказані обставини та факт керування ним транспортним засобом.
       Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що участі у розгляді справи ОСОБА_1  не приймав, оскільки виклик на судове засідання не отримував, постанову отримав 04.07.2024 року. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження в справі закрити.

       Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , та його захисника - адвоката Варги Д.Д., неявка яких із урахуванням положень ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що останні належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. Заяви про відкладення розгляду справи не надходили.
Приймаючи рішення про розгляд справи без участі  ОСОБА_1 , та його захисника - адвоката Варги Д.Д. враховуються і вимоги чинного законодавства щодо розгляду справи в розумні строки. 

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє беручи до уваги такі обставини.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при розгляді даної справи дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.
Всупереч доводам апеляційної скарги, порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №564303 від 03.06.2024 слідує, що 03.06.2024 року о 08 год. 25 хв. на автодорозі М-08 8 км+300 м, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Corolla д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій ОСОБА_1 відмовився у встановленому законом порядку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Незважаючи на заперечення вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина стверджується: вказаним протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 564303 від 03.06.2024, у якому викладені обставини вчиненого правопорушення; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2302504 від 03.06.2024 відповідно до якої ОСОБА_1  притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП; розпискою про залишення транспортного засобу марки Toyota Corolla д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: траса, автодорога М-08 8 км+300 м; диском із відеозаписами, на якому засвідчено, зокрема факт відмови ОСОБА_1 від проходження освідчення на стан сп`яніння. Крім того, на відеозаписах підтверджено пояснення ОСОБА_1 про вживання ним спиртного «вчора», що підтверджує керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, та іншими матеріалами справи.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження сторони захисту в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи - є необґрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що будь яких доказів керування автомобілем саме ОСОБА_1 , матеріали справи не містять, а тому останній не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та в його діях відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, апеляційний суд відхиляє, і розцінює як обраний ним спосіб захисту та невдалу спробу змоделювати ситуацію на свою користь з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки такі доводи в сукупності спростовуються змістом переглянутих відеозаписів.
Зазначений відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність дій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Він отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівниками поліції за допомогою наявних в них технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує і те, що наявною у справі постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 2302504 від 03.06.2024,  ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що водій керував транспортним засобом будучи учасником ДТП без чинного страхового поліса, чим порушив п. 2.1 «ґ» ПДР України, крім того, з наявного у справі копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 564302 від 03.06.2024 слідує, що водій ОСОБА_1 , 03.06.2024 керуючи зазначеним автомобілем не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням, здійснив з`їзд у кювет, що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.12.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

       У зв`язку з наведеним та за наявності не скасованої у встановленому законом порядку постанови про застосування відносно  ОСОБА_1 адміністративного стягнення за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого , ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд апеляційної інстанції визнає встановленим факт керування  ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин встановлених судом першої інстанції при визнанні судом винним  ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Жодних заяв або клопотань, або інших пояснень  ОСОБА_1 з приводу незаконних дій працівників поліції матеріали провадження не містять, а незгода з діями працівників поліції була висловлена стороною захисту лише під час розгляду справи в суді, що можна розцінювати, як спосіб захисту останнього.

Разом з тим,  ОСОБА_1 , ні його захисникомне надано жодних відомостей щодо звернення із заявою до відповідних органів з метою ініціювання проведення службової перевірки з приводу незаконності дій працівників поліції, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд відхиляє.
З огляду на вищенаведене, апеляційний суд вважає, що винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена наявними у справі письмовими доказами, яким суд дав правильну об`єктивну оцінку.
Щодо клопотання апелянта про виклик свідка в судове засідання, а саме ОСОБА_2 , який підтвердить вищевказані обставини та факт керування ним транспортним засобом, то апеляційний суд вважає, що в матеріалах справи є достатні дані щодо обставин адміністративного правопорушення, яке мало місце 03.06.2024, які між собою взаємоузгоджуються, є чіткими, несуперечливими, відтак сумнівів не викликають та не потребують виклику вказаної особи у судове засідання для дачі пояснень. Жодних суперечностей, які б викликали сумнів у достовірності відомостей зазначених у документах, складених працівниками поліції, немає.
Доводи наведені адвокатом Варга Д.Д., в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу і не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Тобто сам факт відмови ОСОБА_1 як особи, що керувала транспортним засобом, від проходження огляду, був причиною притягнення його до адміністративної відповідальності.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з тим, що останній відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 2 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відтак ОСОБА_1 який реалізував своє право керувати транспортним засобом, фактично погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно зі встановленими в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.
Отже, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, стороною захисту не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі сторона захисту.
Крім того, судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП України і накладено стягнення у відповідності до санкції, зазначеного закону.

       З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, допущене  ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :

Поновити адвокату Варга Д.Д., який діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу адвоката Варги Д.Д., який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Т.Ю. Бисага