ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 листопада 2024 року           справа №200/5414/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Меламеда Вадима Борисовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 22 серпня 2024 року по справі №200/5414/24 (суддя І інстанції Льговська Ю.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, рішення, бездіяльності та їх скасування; зобов`язання до вчинення певних дій,-
                                                          УСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та рішення відповідача, оформленого листом від 05 лютого 2024 року № 2730-918/М-02/8-0500/24, щодо відмови позивачеві у призначенні пенсії, визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо непризначення пенсії позивачеві та їх скасування; зобов`язання відповідача призначити позивачеві пенсію за віком з 17 березня 2020 року (з дати першого звернення за призначенням пенсії) та здійснювати виплату пенсії на банківський рахунок - НОМЕР_1 в Акціонерному товаристві «Ощадбанк» відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 серпня 2024 року у відкритті провадження в адміністративній справі відмовлено згідно пункту 2 частини 1 статті 170 КАС України, оскільки у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.
Суд дійшов висновку про те, що спір у даній справі є тотожним спору у справі № 200/17006/21, оскільки виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.
Відмова, викладена в листі від 05 лютого 2024 року № 2730-918/М-02/8-0500/24, яке прийнято за результатами повторного розгляду заяви про призначення пенсії за віком від 17 березня 2020 року на виконання рішення суду від 11 листопада 2022 року у справі № 200/17006/21, також вмотивовано відсутністю документів, що підтверджують місце проживання (реєстрації) на території України.
Отже, наявний спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; спір не є новим, а виник з приводу виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2022 року у справі № 200/17006/21, яке набрало законної сили.
Не погодившись з таким рішенням, позивачкою подано апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивачка посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Позивачка зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що даний спір не є продовженням виконання рішення суду у справі № 200/17006/21, адже рішення суду виконано відповідачем. Рішенням від 11.11.2022р. він розглянув заяву позивачки про призначення пенсії по суті та надав оцінку відомостей трудової книжки позивача на підставі чого постановив нове рішення про відмову у такому призначенні, яке є предметом цього позову. Відтак, спірне рішення є новим, яке не було предметом розгляду в межах справи № 200/17006/21.
Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.
Як встановлено судом, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2022 року у справі № 200/17006/21, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2023 року, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 , викладеної в листі від 09 листопада 2021 року вих. № 17370-17575/М-15/8-0500/21; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 17 березня 2020 року про призначення пенсії за віком із застосуванням правової позиції суду, викладеної в рішенні; стягнуто з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 3 000 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
З аналізу судового рішення у справі №200/17006/21 вбачається, що відмова в призначенні пенсії, викладена в листі від 09 листопада 2021 року вих. № 17370-17575/М-15/8-0500/21, вмотивована відсутністю документів, що підтверджують місце проживання (реєстрацію) особи на території України, відсутністю міжнародної угоди між Україною та Ізраїлем в сфері пенсійного забезпечення. 
Оцінюючи підставу відмови, суд у справі №200/17006/21 зазначив, що право громадянина на призначення пенсії не може залежати від умови постійного проживання в Україні.
Суд дійшов висновку, що позивачка, проживаючи в Ізраїлі, як громадянка України, має такі самі конституційні права, як і інші громадяни України, оскільки Конституція Україні та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України. Виходячи з правової та соціальної природи пенсійного забезпечення, право громадянина на призначення йому пенсії не може залежати від умови постійного проживання в Україні.
Також встановлено, що оскільки позивачка виїхала на постійне місце проживання за кордон в 1992 році, вона не має статусу внутрішньо переміщеної особи, тому законодавство, що регламентує призначення та виплату пенсії позивачу застосуванню не підлягає.
Предметом позову у цій справі є відмова, викладена в листі від 05 лютого 2024 року № 2730-918/М-02/8-0500/24, яке прийнято за результатами повторного розгляду заяви про призначення пенсії за віком від 17 березня 2020 року на виконання рішення суду від 11 листопада 2022 року у справі №200/17006/21, також вмотивована відсутністю документів, що підтверджують місце проживання (реєстрації) на території України.
Відтак, має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення у справі № 200/17006/21.
Колегія суддів погоджується с судом першої інстанції про те, що зміна дати та номера листа, яким відмовлено в призначенні пенсії, не вважається зміною адміністративного позову, оскільки зберігається сутність позову.
Не вважається зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин, особливо, якщо нові стосуються лише зміни реквізитів листа.
Водночас дослідження одного і того ж предмета, а також одних і тих самих підстав позову судами порушує принцип повноти, всебічності й об`єктивності з`ясування обставин справи, не гарантує дотримання принципу правової визначеності та обов`язковістю судового рішення, що набрало законної сили.
Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому статтями 382, 383 КАС України, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, або оскарження рішень, дій, бездіяльності органу державної виконавчої служби в порядку, визначеному статтею 287 КАС України.
Колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову, що обумовлено, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, обов`язковістю судового рішення, що набрало законної сили.
Відтак, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у відкритті провадження у справі згідно пункту 2 частини 1 статті 170 КАС України, оскільки у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення суду в адміністративній справі.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Меламеда Вадима Борисовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 22 серпня 2024 року по справі №200/5414/24 - залишити без задоволення. 
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 22 серпня 2024 року по справі №200/5414/24 - залишити без змін. 
Повний текст постанови складений 14 листопада 2024 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                                     Т.Г. Гаврищук

Судді:                                                                                                                           А.А. Блохін

                                                                                                                                     І.В. Сіваченко