ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/17055/21  Номер провадження 22-ц/814/3344/24	Головуючий у 1-й інстанції Блажко І.О.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого – судді – доповідача Дорош А.І.
Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.
при секретарі: Коротун І.В.  

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 

на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 30 листопада 2023 року, ухвалене суддею Блажко І.О., повний текст рішення складений – 30 листопада 2023 року 

та запереченнями ОСОБА_1 

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 30 липня 2024 року, постановлену суддею Блажко І.О., повний текст ухвали складений – 30 липня 2024 року

у справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, -

В С Т А Н О В И В:

29.09.2021 КП «Харківські теплові мережі» звернулося до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, в якому просило суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.04.2014 по 31.08.2021 у розмірі 111 735 грн., за період з 01.09.2018 по 31.08.2021 3% річних у розмірі 2 833,43 грн, інфляційні витрати у розмірі 6 107,24 грн, судовий збір у розмірі 2 270 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з теплопостачання згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець), і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг станом на 01.09.2021 у відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 виникла заборгованість у розмірі 111 735 грн, що утворилася за період з 01.04.2014 по 31.08.2021, сума 3% річних складає 2 833,43 грн, інфляційні витрати - 6 107,24 грн.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 01.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. Розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 12-13).

Розпорядженням голови Верховного Суду від 08.03.2022 №2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема, справи підсудні Московському районному суду м. Харкова підлягають розгляду Октябрським районним судом м. Полтави.

З 26.04.2023 дана цивільна справа перебувала у провадженні Октябрського районного суду м. Полтави (а.с. 16).

Заочним рішенням Октябрського районного суду Полтави від 30 листопада 2023 року позов комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання – задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , на користь комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість у розмірі 111 735 грн.
В іншій частині позову – відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , на користь комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судовий збір в рівних частинах з кожного по 756,67 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що за адресою: АДРЕСА_1 , КП «Харківські теплові мережі» надаються послуги з теплопостачання. За період з 01.04.2014 по 31.08.2019 утворилася заборгованість за послуги з теплопостачання у розмірі 111 735 грн. За період з 01.09.2018 по 31.08.2021 нараховано 3% річних у сумі 2 833 грн. 43 коп., інфляційні втрати у сумі 6 107 грн. 24 коп., згідно розрахунків заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч.1 ст. 106 Конституції України, ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, згідно Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022.04.03.2022 Верховним судом України вирішено питання про особливості здійснення правосуддя на території, на якій введено воєнний стан. Так відповідно до ст. 26 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим. Постановою Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 про «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова набрала чинності з дня опублікування і застосовується з 24.02.2022. На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в частині стягнення з відповідачів нарахованих за період з 01.09.2018 по 31.08.2021 3% річних у розмірі 2 833,43 грн, інфляційні втрати у розмірі 6 107,24 грн, оскільки на всій території України з 24.02.2022 введено воєнний стан. За період з 01.04.2014 по 31.08.20219 утворилася заборгованість за послуги з теплопостачання у розмірі 111 735 грн, згідно розрахунків заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі викладеного, враховуючи те, що відповідачі належним чином не виконують своїх обов`язків зі сплати коштів за послуги теплопостачання, встановлених наведеними Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення та Житловим кодексом України, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованості за послуги теплопостачання.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 30 липня 2024 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення – задоволено. Поновлено строк на подачу заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 30 листопада 2023 у цивільній справі №643/17055/21 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 30 листопада 2023 у цивільній справі №643/17055/21 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання - залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судові повістки на 18.10.2023 і 30.11.2023  ОСОБА_1  не отримував, ніяких документів з суду  не надходило. Позовну заяву також не отримував і не знає її зміст. Таким чином, був позбавлений можливості знати про час і місце розгляду справи, тому що не був повідомлений належним чином.  Вважає причину неявки у судове засідання поважною. Зазначає, що суд першої інстанції не правильно надав оцінку цим обставинам і розцінив це як зловживання відповідачами своїми процесуальними правами. Вказує, що «Укрпошта» відмовилася проводити перевірку і повідомляти про причину не доставки ОСОБА_1  судових повісток на 18.10.2023 і 30.11.2023. Зазначає, що про ухвалення заочного рішення не знали і інші відповідачі, які не проживали станом на 18.10.2023 і 30.11.2024 за адресою, яка зазначена у заочному рішенні, а тому не могли дізнатись про справу, або отримати кореспонденцію від суду. Так, відповідач ОСОБА_3  прибути до Октябрського районного суду м. Полтави для участі в судових засіданнях не міг з об`єктивних і незалежних від нього причин, тому що не знав про час та місце їх проведення, а копія позовної заяви та судові повістки на його адресу за якою він зареєстрований ( АДРЕСА_2 ) і фактично проживає з 22.02.2022, не надходили. Позивачу про це достеменно відомо, оскільки при реєстрації за цією адресою він повідомляв про це всі комунальні служби. Позивач неправильно зазначив номер особового рахунку № НОМЕР_1 , відкритого за адресою: АДРЕСА_1 . Номер особового рахунку за вказаною адресою - № НОМЕР_2 . Зазначає, що зі змісту заочного рішення суду не зрозуміло, за який період утворилася заборгованість. На першій сторінці судового рішення зазначено, що заборгованість утворилася за період з 01.04.2014 по 31.08.2021. У той же час на третій сторінці судового рішення зазначено, що заборгованість утворилася у період з 01.04.2014 по 31.08.2019. Позивач зазначив розмір заборгованості у розмірі 111 735 грн, яка не підтверджена належними доказами. Чи входить в цю суму оплата послуг з постачання гарячої води, не зрозуміло, а позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з постачання гарячої води не заявлялися. У КП «Харківські теплові мережі» не має первинних документів, або будь-яких інших документів, які б підтверджували, що заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.01.2014 по 31.08.2021 або з 01.04.2014 по 31.08.2019 складає 111 735 грн. До суду такі документи, або інші докази позивач не надав і судом вони не досліджені. Позивач намагається стягнути заборгованість, яка, на його думку, утворилася з 2014 у такій значній сумі. Позивач має довести і підтвердити належними доказами свої позовні вимоги і довести, що оплата за послуги теплопостачання не надходила з 01.01.2014 і чому у такому разі протягом семи років КП «Харківські теплові мережі» не звернулося із позовом до суду. Під час судового розгляду справи не враховані суми, які сплачувались у період з 01.01.2014 за послуги теплопостачання, що зменшує предмет позову, а відтак впливає і на обрахунок розміру заборгованості за послуги теплопостачання. Ці обставини мають бути досліджені у судовому засіданні. Заявляє про сплив строку позовної давності і про застосування позовної давності, виходячи з наступного. Позивач звернувся до суду 29.09.2021 із вимогами про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.04.2014 по 31.08.2021. Оскільки характер правовідносин, що склалися між сторонами, передбачає внесення оплати за фактично надані послуги з теплопостачання шляхом здійснення періодичних щомісячних платежів, то строк позовної давності повинен обраховуватися щодо кожного платежу окремо. Таким чином, стягненню на користь позивача не підлягають суми, що були нараховані поза межами трирічного строку позовної давності, з урахуванням того, що позов був поданий 29.09.2021. У зв`язку з викладеним, вважає, що заочне рішення суду підлягає перегляду для реалізації права, наданого процесуальним законодавством України, яке охороняється Конституцією та положеннями Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка ратифікована Україною в законному порядку, що надає право людині на справедливий судовий розгляд і законний захист прав.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання апеляційного суду 18.11.2024 не з`явилися учасники справи, вони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення 04.10.2024 судових повісток про виклик до суду у цивільній справі на електронні адреси у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України (а.с. 156-158), які були доставлені до електронних кабінетів, та поштовим зв`язком. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (судової повістки) ОСОБА_1 , особисто отримав судову повістку 27.10.2024. При цьому, колегія суддів враховує, що електронний варіант ухвали Полтавського апеляційного суду від 17.09.2024 (про призначення справи до апеляційного розгляду) розміщено в мережі Інтернет за адресою: https://reyestr.court.gov.ua/ та відповідно оприлюднено. Заяв та клопотань від інших учасників справи про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 (а.с. 2,3).

Також встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 КП «Харківські теплові мережі» надаються послуги з теплопостачання.

Згідно, Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова №12-0002028-2023 від 07.07.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 29,30,37).

Згідно, Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова №12-0002031-2023 від 07.07.2023 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 31,32,36).

Згідно, Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова №12-0002032-2013 від 07.07.2023 відомості про зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відсутні (а.с. 33-35).

У зв`язку з частковою сплатою наданих послуг утворилася заборгованість за період з 01.04.2014 по 31.08.20219 у розмірі 111 735 грн, згідно розрахунків заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 2- 3).
Крім того, за період з 01.09.2018 по 31.08.2021 нараховано 3% річних у розмірі 2 833,43 грн, інфляційні втрати у рлзмірі 6 107,24 грн, згідно розрахунків заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4).

За результатами розгляду справи по суті пред`явлених позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачі належним чином не виконують своїх обов`язків зі сплати коштів за послуги теплопостачання, встановлених наведеними Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення та Житловим кодексом України, тому є підстави для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованість за послуги теплопостачання.

У частині стягнення з відповідачів нарахованих за період з 01.09.2018 по 31.08.2021 3% річних у розмірі 2 833,43 грн, інфляційних втрат у розмірі 6 107,24 грн, то з урахуванням Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 та постанови Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 судом першої інстанції відмовлено у стягненні 3% річних та інфляційних витрат.

Норми права, які застосував суд першої інстанції при вирішенні спору.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч.2 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Згідно з вимогами ст.ст. 64, 67 ЖК України та п.п.14, 17, 35 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, квартиронаймачі зобов`язані вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, у тому числі і за послуги теплопостачання, у строки, встановлені чинним законодавством, а повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем житла майнову відповідальність. Згідно з п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, споживачі зобов`язані оплачувати спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяця.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від умов договору не допускається.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч.1 ст. 106 Конституції України, ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, згідно Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022.

04.03.2022 Верховним судом України вирішено питання про особливості здійснення правосуддя на території, на якій введено воєнний стан. Так відповідно до ст. 26 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим. 

Постановою Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 про «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова набрала чинності з дня опублікування і застосовується з 24.02.2022.

Апеляційний суду складі колегії суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є стягнення в солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01.04.2014 по 31.08.2021 у розмірі 111 735 грн, за період з 01.09.2018 по 31.08.2021 3% річних у розмірі 2 833,43 грн, інфляційних витрат у розмірі 6 107,24 грн.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Враховуючи спірний період, за який виникла заборгованість, до спірних правовідносини підлягає застосуванню спеціальне законодавство, що регулює правовідносини у сфері надання послуг з теплопостачання, що діяло станом на час спірних правовідносин.

Таким законодавством є Житловий кодекс України, Закон України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV (в редакції, яка втратила чинність 01.05.2019) та №2189-VIII (в новій редакції), а також Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою КМ України №630 від 21.07.2005, що діяли на час виникнення спірних правовідносин (втратили чинність на підставі постанови Кабінету міністрів України №85 від 02.02.2022).

Статтею 6 ЖК України визначено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. 

Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Статтею 162 ЖК України передбачено обов`язок особи, як власника квартири, своєчасно вносити плату за комунальні послуги.
Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором.

Згідно з пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV (який втратив чинність 01.05.2019) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частиною 2 статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV (який втратив чинність 01.05.2019) передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

У відповідності до пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII (у чинній редакції) індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до абзацу 6 частини третьої статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII (у чинній редакції) плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Правил №630, централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Пунктом 18 Правил №630 передбачалося, що споживачі зобов`язані оплачувати за спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяцем.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV (який втратив чинність 01.05.2019) споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Аналогічна норма міститься у п. 1 ч. 1 ст. 7 Закон України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII в чинній редакції.

Такому праву прямо відповідає визначений обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV (який втратив чинність 01.05.2019) та пункт 5 частини другої статті 7 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII в новій редакції).

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з відповідачем не позбавляє позивача за первісним позовом обов`язку оплачувати надані йому послуги.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №751/3840/15-ц (провадження №14-280цс18).

Як вбачається з матеріалів справи, за адресою: АДРЕСА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 (а.с. 2-3).

За період з 01.04.2014 по 31.08.2021 утворилася заборгованість за послуги з теплопостачання у розмірі 111 735 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 2- 3).

Доводи апеляційної скарги щодо незгоди із сумою боргу за послуги теплопостачання, то ці доводи не заслуговують на увагу та спростовуються доказами, наявними у матеріалах справи. При цьому, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає, що сума заборгованості у розмірі 111 735 грн правильно обрахована підприємством. ОСОБА_1 не надано контррозрахунку заборгованості за вказаний період. 

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем неправильно зазначено особовий рахунок, то ці доводи апеляційний суд у складі колегії суддів не бере до уваги, оскільки не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вказаного факту.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем пропущено строк позовної давності, то апеляційний суд у складі колегії суддів їх відхиляє, виходячи з наступного.

Статями 256, 257 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. (ч. 2 ст. 267 ЦК України). 

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. (ч. 3ст. 267 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. (ч.5 ст. 267 ЦК України).

Згідно з частинами 1,5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. ст. 253-255 цього Кодексу.

Між тим, у постанові від 07.07.2020 при розгляді справи №712/8916/17, провадження №14-448цс19 Великою Палатою Верховного Суду наведено такий правовий висновок, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.

Подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи за її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20, ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, у первинній редакції, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18.08.2017, №633, чинної з 30.08.2017, якщо договором не встановлений інший термін, то з 21 числа кожного місяця починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення.

Відповідно до ч.1ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

З матеріалів справи вбачається, що у спірний період (01.04.2014 - 31.08.2021) ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 частково здійснювали оплату наданих послуг, а саме: квітень 2014 – 306,35 грн; травень 2014 – 252,94 грн; червень 2015 – 100 грн; жовтень 2015 – 673,31 грн; листопад 2015 – 200 грн; грудень 2015 – 400 грн; січень 2016 – 200 грн; березень 2016 – 400 грн; травень 2016 – 92,98 грн; квітень 2017 – 471,82 грн; вересень 2017 – 887,40 грн; листопад 2017 – 200 грн; жовтень 2018 – 1000 грн; листопад 2018 – 400 грн; грудень 2018 – 513 грн; січень 2019 – 580 грн; лютий 2019 – 476 грн; березень 2019 – 419 грн; квітень 2019 – 328 грн; травень 2019 – 212 грн; червень 2019 – 200 грн; липень 2019 – 350 грн; серпень 2019 – 300 грн; вересень 2019 – 113 грн; жовтень 2019 – 200 грн; листопад 2019 – 164 грн; грудень 2019 – 344 грн; лютий 2020 – 521 грн; травень 2020 – 350 грн; липень 2020 – 48,10 грн; серпень 2020 – 100 грн; вересень 2020 – 200 грн; жовтень 2020 – 200 грн; листопад 2020 – 620 грн; грудень 2020 – 350 грн; січень 2021 – 370 грн; лютий 2021 – 350 грн; березень 2021 – 320 грн; квітень 2021 – 250 грн; травень 2021 – 300 грн; червень 2021 – 250 грн (а.с. 2-3).

Внесення часткових оплат на погашення заборгованості у спірний період (01.04.2014 - 31.08.2021) свідчить про переривання строку позовної давності, а тому позов подано у межах, передбаченого законом, строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачі не отримували судових повісток на судові засідання, то ці доводи не заслуговують на увагу виходячи з наступного.

Згідно ч.8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.08.2023 за вих. №643/17055/21/14710/2023 судом першої інстанції на адресу ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 : АДРЕСА_1 , направлено копію ухвали від 16.08.2023 та судову повістку на 18.10.2023 на 15.30 годин (а.с. 44-46). 19.10.2023 до суду першої інстанції АТ «Укрпошта» повернуто конверт на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 51-52).

19.10.2023 за вих. №643/17055/21/175561/2023 судом першої інстанції на адресу ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 : АДРЕСА_1 , направлено судову повістку на 30.11.2023 на 13.30 годин (а.с. 54-56). 02.12.2023 до суду першої інстанції АТ «Укрпошта» повернуто конверт на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с .61б-61в).

Таким чином, відповідачі були належним чином були повідомлені про судові засідання.

Доводи апеляційної скарги щодо не проживання ОСОБА_3 за адресою, за якою виникла заборгованість, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки заборгованість виникла за період з 01.04.2014 по 31.08.2021, а ОСОБА_3 був знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 – ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 – 22.02.2022, що слідує із копії паспорта на його ім`я, серія НОМЕР_3 (а.с. 114-116).

Доводи апеляційної скарги щодо незгоди з ухвалою першої інстанції від 30.07.2024, то ці доводи не є підставою для скасування заочного рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на останню відому судові адресу направлялися судові повістки про виклик у судове засідання, копія ухвали від 16.08.2023 та заочне рішення, котре оскаржується. При цьому, відповідач ОСОБА_1 заочне рішення отримав, а судові повістки, процесуальні документи не отримував, що суд розцінив як зловживання своїми процесуальними.

Інші доводи апеляційної скарги також не заслуговують на увагу та не дають підстав для скасування судового рішення, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки усім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 30 листопада 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 листопада 2024 року.

СУДДІ:         А. І. Дорош                О. А. Лобов                        В. М. Триголов