УХВАЛА
19 листопада 2024 року
м. Київ
справа № 644/1517/21
провадження № 61-15168ск24
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Ситнік О. М., Фаловської І. М.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 25 березня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 07 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Юдіна Олена Сергіївна, про визнання договору іпотеки недійсним,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , про визнання договору іпотеки недійсним.
Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 25 березня 2024 року, яке залишено без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 07 жовтня 
2024 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Визнано недійсним з моменту вчинення договір іпотеки, укладеним між 
ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , посвідчений 18 липня 2006 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гриценком Є. В. за реєстровим № 1407.
Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про обтяження квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору іпотеки.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
11 листопада 2024 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Полтави від 25 березня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 07 жовтня 2024 року.
У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
Також заявник просить суд касаційної інстанції поновити строк на касаційне оскарження судових рішень.
Відповідно до частини першої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу (частина третя статті 390 ЦПК України).
У частині першій статті 127 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Із матеріалів касаційного провадження вбачається, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції прийнята 07 жовтня 2024 року, повний текст складено в той же день. 
Клопотання заявника підлягає задоволенню, оскільки повний текст постанови Дніпровського апеляційного суду від 07 жовтня 2024 року заявник отримав через електронний кабінет 10 жовтня 2024 року, що підтверджується копією карти руху документа. Касаційну скаргу  подано 11 листопада 2024 року, тобто протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного тексту судового рішення (з врахуванням вихідних днів).
У частині першій статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження 
(про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає 
пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме суди застосували норми матеріального права без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 26 листопада 2019 року у справі № 914/3224/16, 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, від 20 вересня 2024 року у справі 635/881/17.
Також заявник вважає, що суди, порушивши норми процесуального права, встановили обставини справи на підставі недопустимих доказів, а саме висновку судово-почеркознавчої експертизи від 23 вересня 2008 року № 6107004, який було подано позивачем (пункт 4 частини третьої статті 411 ЦПК України).
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу (частина восьма статті 394 ЦПК України).
Касаційна скарга подана у визначений законом строк та оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
З огляду на викладене, касаційний суд дійшов висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.
Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Київського районного суду м. Полтави від 25 березня 2024 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 07 жовтня 2024 року.
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 25 березня 
2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 07 жовтня 2024 року.
Витребувати із Київського районного суду м. Полтави цивільну справу 
№ 644/1517/21за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Юдіна Олена Сергіївна, про визнання договору іпотеки недійсним.
Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                  В. М. Ігнатенко
                                                                                                          О. М. Ситнік
                                                                                                              І. М. Фаловська