ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

            28 листопада 2024 року 	м. Дніпро	справа № 280/3852/24	

Головуючий суддя І інстанції – Прасов О.О.

          Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Іванова С.М. (доповідач),
                              суддів:  Чередниченка В.Є., Чепурнова Д.В.,     

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу   Східного офісу Держаудитслужби на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.06.2024 року в адміністративній справі №280/3852/24 за позовом  Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області  до  Східного офісу Держаудитслужби, Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області  про визнання протиправною та скасування вимоги, - 

ВСТАНОВИВ:
Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області звернулось до суду з адміністративним позовом до Східного офісу Держаудитслужби, Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області, в якому просило:
- визнати протиправною та скасувати вимогу Східного офісу Держаудитслужби в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області про усунення виявлених порушень, викладену в листі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області від 01.02.2024 за №040820-15/302-2024.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20.06.2024 року адміністративний позов Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області     було задоволено.
Визнано протиправними та скасовано вимоги Східного офісу Держаудитслужби в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області про усунення виявлених порушень, що викладені у листі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області від 01.02.2024 за №040820-15/302-2024.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Східний  офіс Держаудитслужби звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що спірна вимога була прийнята у відповідності з приписами  законодавства, що свідчить про відсутність підстав для її скасування.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів  вважає, що апеляційна  скарга не підлягає  задоволенню з наступних підстав.
Як було встановлено судом першої інстанції, відповідно до Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на ІІІ квартал 2023 року Управлінням Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області в період з 29 вересня 2023 року по 21 грудня 2023 року (із зупиненням в період з 13.10.2023 року по 05.11.2023 року, з 13.1 1.2023 року по 27.11.2023 року, з 11.12.2023 року по 12.12.2023 року та з 14.12.2023 року по 17.12.2023 року) проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (далі - ТУ ДСАУ в Запорізькій області, територіальне управління, позивач) за період з 01.01.2021 по 30.06.2023 (далі - ревізія). 
За результатами проведення ревізії фахівцями Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області складено Акт ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області від 28.12.2023 № 040808-20/3 (далі-Акт).
Так, згідно змісту вказаного Акту фахівцями Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області включено до Акту висновки про встановлені порушення фінансової дисципліни, а саме:
- завищення (відсутність) потреби в бюджетних коштах - 21841,3 тис. грн.; 
- оплату за природний газ та послуги з транспортування природного газу без фактичного їх отримання установою - 23 954,63 грн.; 
- оплату за фактично не отримані Оріхівським районним судом від Державного підприємства «Інформаційні судові системи» (далі - ДП «ІСС») послуги - 1 949,4 гривень.
У відповідь на Акт територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Запорізькій області 10 січня 2024 року направлено на адресу відповідача заперечення до Акту ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області від 28.12.2023 року № 040808-20/3 (лист від 10.01.2024 № 08-01/172).
06 лютого 2024 року на адресу територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області надійшов висновок Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області на заперечення до Акту ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області від 28.12.2023 року № 040808-20/3 (лист від 30.01.2024 № 040820-15/267-2024), зі змісту якого вбачається, що відповідач не прийняв жодного заперечення позивача. 
Також, 06 лютого 2024 року на адресу територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області надійшла вимога Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області про усунення виявлених порушень (лист від 01.02.2024 № 040820-15/302-2024
Так, у вимозі зазначено, що Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області вимагає: 
- забезпечити відповідно до норм ст. 216 - 229 Господарського кодексу України, ст. 22, 610 - 625 Цивільного кодексу України, відшкодування із ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдінг» на користь територіального управління коштів на суму 23954.63 грн. В іншому випадку, забезпечити відшкодування з винних осіб відповідно до ст. 130 - 136 Кодексу Законів про працю України, на користь територіального управління сум зайвих видатків, допущених внаслідок оплати за природний газ та за послуги з транспортування природного газу без фактичного їх отримання;
- забезпечити відповідно до норм ст. 216 - 229 Господарського кодексу України, ст. 22, 610 - 625 Цивільного кодексу України, відшкодування із ДП «Інформаційні судові системи» на користь територіального управління коштів на суму 1949.40 грн.  
Не погодившись з правомірністю прийняття наведеної вимоги, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позові вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги про усунення виявлених порушень, викладені у листі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області від 01.02.2024 за №040820-15/302-2024, прийнято відповідачем не обґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо, а отже є не правомірними і підлягають скасуванню.
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Правові та організаційні засади здійснення фінансового контролю в Україні визначені Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».
Відповідно до статті 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26 січня 1993 року № 2939-XII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі – Закон № 2939-XII), здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі – орган державного фінансового контролю).
Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2939-XII головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2016 року № 43, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі – Положення № 43), Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.
Крім того, підпунктом 3 пункту 4 Положення № 43 закріплено, що Держаудитслужба реалізує державний фінансовий контроль через здійснення: державного фінансового аудиту; перевірки державних закупівель; інспектування (ревізії); моніторингу закупівель.
Згідно з пунктом 7 Положення № 43 Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.
Пунктом 2 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі – Порядок № 550), визначено, що інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об`єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.
Пунктами 4, 5 Порядку № 550 передбачено, що планові та позапланові виїзні ревізії проводяться контролюючими органами відповідно до Закону та цього Порядку.
Планові виїзні ревізії проводяться відповідно до планів контрольно-ревізійної роботи, затверджених в установленому порядку, позапланові виїзні ревізії – за наявності підстав, визначених Законом.
За приписами частини першої статті 4 Закону № 2939-XII інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.
В силу пункту 6 Положення № 43 Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку.
Вказані положення кореспондуються з пунктами 7 та 10 статті 10 Закону № 2939-XII, за приписами яких органу державного фінансового контролю надається право: пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Згідно частини другої статті 15 Закону № 2939-XII  законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.
Згідно з пунктом 50 Порядку № 550 за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав органи державного фінансового контролю вживають заходів для забезпечення: притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об`єктів контролю; порушення перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства; звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства; застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.
Як свідчать встановлені обставини справ, підставою для прийняття спірної вимоги були висновки відповідача про порушення позивачем вимог законодавства, а саме:
- в порушення п. 1 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 року № 228 ТУ ДСА після припинення роботи районних судів у березні 2022 року було сплачено кошти Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдінг» за природний газ та послуги з транспортування природного газу без фактичного їх отримання, в тому числі за Михайлівський (період з 09.03.2022 року по 31.03.2022 року) і Кам`янсько-Дніпровський (період з 10.03.2022 року по 31.03.2022 року) районні суди Запорізької області на суму 23954.63 грн.;
- в порушення п. 1 Порядку   № 228, п.п. 1.1 та п. 6.1.1 договорів від 05.04.2022 року № 52-22 і № 53-22 укладених з державним підприємством «Інформаційні судові системи», де вказано, що виконавець зобов`язується забезпечити надання послуг з централізованого адміністрування мереж, інформаційних ресурсів, технічної підтримки, а також з супроводженням програмного забезпечення для автоматизації документообігу місцевих загальних судів Запорізької області, а замовник має сплатити кошти за фактично отримані послуги , установою за травень 2022 року було сплачено кошти в загальній сумі 1949.40 грн. за фактично не отримані Оріхівським районним судом Запорізької області вищезазначені послуги. 
Встановивши зміст спірних правовідносин, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.
Що стосується інкримінованої позивачу безпідставної сплати останнім на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдінг» грошових коштів за спожитий Михайлівським районним судом Запорізької області та Кам`янсько-Дніпровським  районним судом Запорізької області, то наведені висновки відповідача ґрунтуються на тому, що роботу наведених судів було зупинено з 09.03.2022 року та 10.03.2022 року відповідно, а Кам`янсько-Дніпровська міська територіальна громада та Михайлівська селищна територіальна громада є окупованими з 27.02.2022 року та 28.02.2022 року відповідно.
З матеріалів справи видно, що роботу Михайлівського районного суду Запорізької області було зупинено з 09.03.2022 року на підставі наказу голови суду від 09.03.2022 року, а роботу Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області було зупинено з 10.03.2022 року згідно наказу в.о. голови суду від 09.03.2022 року № 15.
Отже, наведені суди фактично функціонували до 09.03.2022 року та 10.03.2022 року відповідно.
Так, відповідно до п.п. 1.1 Договору постачання природного газу від 16.11.2021 року № 07-1111/21-БО-Т/368-21, укладеного між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз-Трейдінг», Постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.
Згідно п. 5.1 Договору, оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період здійснюється Споживачем  виключно грошовими коштами в наступному порядку: 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу – до останнього числа місяця, наступного за місяцем в якому було здійснено постачання газу.
Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому спожива повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період.
Як свідчать встановлені обставини справи, відповідно до актів приймання-передачі природного газу, які складено позивачем із АТ «Запоріжгаз», об`єм розподіленого газу за березень 2022 року склав:
- акт № ЗП000049795 від 31.03.2022 року – 799.99 куб.м. за адресою об`єкта газопостачання: м. Кам`янка-Дніпровська, вул. Щаслива, 93;
- акт № ЗП 0000049448 від 31.03.2022 року – 1181.9 куб.м. за адресою об`єкта газопостачання: смт. Михайлівка, вул. Артезіанська, буд. 6-А.
Послуги за наведеними актами були сплачені позивачем в повному обсязі.
Також, факт споживання природного газу за наведеними адресами судів підтверджується Інформацією про обсяги розподіленого природного газу місцем судам Запорізької області у березні 2022 року.
Поряд з вказаним, відповідно до наданих позивачем пояснень, які не були спростовані відповідачем, обсяг природного газу, спожитого Кам`янсько-Дніпровським та Михайлівським районними судами Запорізької області у березні 2022 року (3,65 т.м3) є значно меншим, ніж обсяги природного газу, спожитого вищевказаними судами в аналогічному періоді минулих років: - березень 2018 року - 7,966 тис. м3; - березень 2019 року - 6,023 тис. м3; - березень 2020 року - 4,983 тис. м3; - березень 2021 року - 7,429 тис. м3. 
Окрім того, з матеріалів справи видно, що у березні 2024 року позивачем було направлено до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогазтрейдінг» претензію про повернення коштів в сумі 23954.63 грн., зайво сплачених за природний газ та послуги з транспортування природного газу у березні 2022 року.
Листом ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогазтрейдінг»  від 11.03.2024 року № 125/2/2-1746 позивача було повідомлено, що для складання акту приймання-передачі природного газу за підсумками розрахункового періоду (в даному випадку за березень 2022 року) Постачальник використав дані з Інформаційної платформи Оператора ГТС. Згідно даних, отриманих з Інформаційної платформи Оператора ГТС, фактичні обсяги природного газу, розподілені за Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Запорізькій області за березень 2022 року складають 3,65341 тис.м.куб., згідно цих даних і був сформований акт приймання-передачі природного газу. 
Виходячи з вищезазначеного, Товариство буде мати підстави для коригування акту з контрагентом за фактично спожитий природний газ у березні 2022 року, лише у випадку коригування остаточної алокації на Інформаційній платформі Оператора ГТС АТ «Запоріжгаз», як відповідальним підрозділом Оператора ГРМ з обслуговування споживачів послуг розподілу природного газу по обсягам споживання природного газу споживачами, що не є побутовими, у відповідності до умов договорів розподілу природного газу та чинних нормативних документів (т. 2 а.с. 134).
Також, що стосується посилань відповідача на інформацію про обсяги розподіленого природного газу місцевим судам Запорізької області у березні 2022 року, сформованої АТ «Запоріжгаз», то колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що договором від 27.03.2019 № 42АВ690-4424-19/221-19 передача територіальним управлінням (або місцевими загальними судами області) відомостей щодо спожитого місцевими загальними судами Запорізької області природного газу до АТ «Запоріжгаз» або впровадження щоденного обліку спожитого природного газу в інший спосіб взагалі не передбачено, а тому  надання АТ «Запоріжгаз» відомостей щодо щоденного обсягу споживання місцевими загальними судами Запорізької області природного газу не ґрунтується на положеннях договору, укладеного між територіальним управлінням та АТ «Запоріжгаз», та не є належним доказом, в розумінні приписів ст. 73 КАС України.
Таким чином, з огляду на вказані обставини справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що  враховуючи відсутність належних документальних підтверджень того, що до актів приймання-передачі природного газу за березень 2022 року включені обсяги природного газу, спожитого судами після зупинення їх роботи, підстави для висновків про те, що територіальним управлінням здійснено оплату природного газу, спожитого судами після зупинення їх роботи, відсутні.          Що стосується інкримінованого позивачу  порушення п. 1 Порядку   № 228, п.п. 1.1 та п. 6.1.1 договорів від 05.04.2022 року № 52-22 і № 53-22 укладених з державним підприємством «Інформаційні судові системи», то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.
Відповідно до п.1.1 Договору про закупівлю послуг з інформатизації №53-22 від 05.04.2022 (надалі - Договір №53-22), виконавець зобов`язується протягом січня-грудня 2022 року забезпечити надання замовнику послуг із супроводження програмного забезпечення для автоматизації документообігу місцевих загальних судів Запорізької області, а Замовник - прийняти і оплатити такі Послуги. Також, відповідно до п.6.1.1 Договору №53-22, замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за фактично надані послуги. Аналогічно, згідно п.1.1 Договору про закупівлю послуг з інформатизації №52-22 від 05.04.2022 (надалі - Договір №52-22), виконавець зобов`язується протягом березня-грудня 2022 року забезпечити надання замовнику послуг з централізованого адміністрування мереж, інформаційних ресурсів та послуги з технічної підтримки місцевих загальних судів Запорізької області, а Замовник - прийняти і оплатити такі Послуги. Відповідно до п.6.1.1 Договору №52-22, замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за фактично надані послуги. …».
Як свідчать встановлені обставини справи, роботу Оріхівського районного суду Запорізької області було зупинено з 02.05.2022 року на підставі розпорядження голови суду.
В свою чергу, розпорядженням голови Верховного Суду від 10.05.2022 за №29/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Оріхівський районний суд Запорізької області)» у зв`язку з неможливістю Оріхівським районним судом Запорізької області здійснювати правосуддя під час воєнного стану визначено територіальну підсудність його справ за Шевченківським районним судом м. Запоріжжя.
Відтак, підсудність справ за Оріхівським районним судом Запорізької області було визначено до 09.05.2022 року.
В березні 2024 року позивач звернувся до ДП «Інформаційні судові системи» з претензією про повернення коштів за фактично не отримані Оріхівським районним судом Запорізької області послуги у загальній сумі 1949.40 грн.
Листом ДП «Інформаційні судові системи» від 07.03.2024 за №1316/2/16-30-24 позивача було повідомлено, що з метою недопущення зайвих витрат коштів державного бюджету та недопущення несанкціонованого доступу до централізованих ресурсів судової влади, Підприємство проводило блокування зв`язку місцевих загальних судів, що перебували на тимчасово окупованих територіях та в зоні активних бойових дій. Враховуючи, що листів від ТУ ДСА України в Запорізькій області на адресу підприємства, щодо припинення роботи та блокування зв`язку для Оріхівського районного суду не надходило, зв`язок для нього було заблоковано 10.05.2022 (лист від 10.05.2022 №1269/5/09-20-22) за попередньо проведених в робочому порядку консультацій з ДСА України. В зв`язку з цим, послуги в травні по даному суду було нараховано за 9 днів місяця до дати блокування.
Таким чином, з огляду на вказані обставини справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки питання блокування зв`язку місцевих загальних судів, що перебували на тимчасово окупованих територіях та в зоні активних бойових дій, вирішувалося у централізованому порядку, у позивача були законні підстави для оплати послуг з централізованого адміністрування мереж, інформаційних ресурсів та послуги з технічної підтримки місцевих загальних судів Запорізької області, а також послуги з супроводження програмного забезпечення для автоматизації документообігу суду, які надавалися Оріхівському районному суду Запорізької області у травні 2022 року. 
Що стосується посилань відповідача на безпідставність заявлених позивачем позовних вимог про скасування спірної вимоги з огляду на те, що правильність обчислення розміру відшкодування встановлених порушень, здійснюється судом, який розглядає позов про їх стягнення, то колегія суддів апеляційного суду вважає їх безпідставними, оскільки право підконтрольної установи на оскарження вимоги, яка містить зобов`язання щодо повернення збитків, слід розуміти в контексті «права на оскарження вимоги, як акта індивідуальної дії, в частині дотримання процедури проведення перевірки контролюючим органом (шляхом проведення ревізії, моніторингу та ін.) у співвідношенні з суттю встановлених порушень».
Водночас, правомірність вимоги у частині законності і правильності обчислення розміру збитків може бути предметом перевірки в судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю про їхнє стягнення. Такий порядок оскарження слід застосовувати, якщо підконтрольною установою не було попередньо оскаржено таку вимогу по суті встановлених порушень під час проведення відповідної перевірки і таким порушенням, судом не було надано оцінку (відсутня будь-яка реакція з боку підконтрольної установи після отримання вимоги) або дотримання процедури проведення перевірки (ревізії, моніторингу, тощо) та факт порушення з боку підконтрольної установи під час здійснення господарської діяльності встановлено у судовому рішенні.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 12.09.2024 року по справі №  380/26300/23, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Східного офісу Держаудитслужби – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.06.2024 року в адміністративній справі №280/3852/24 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності  підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.          
   
Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов