УХВАЛА

12 грудня 2024 року 
м. Київ
справа № 420/17890/24
адміністративне провадження № К/990/46457/24 
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А., перевіривши касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року позов задоволено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першоїінстанції, відповідач подав апеляційну скаргу.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху з підстав несплати апелянтом судового збору та ненадання доказів надсилання копії апеляційної скарги та копій доданих до неї матеріалів позивачу. 
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 було повернуто.
Відповідач повторно подав апеляційну скаргу.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року у задоволенні клопотання відповідача про поновлення строку апеляційного оскарження відмовлено. Апеляційну скаргу залишено без руху з підстав несплати судового збору та пропуску встановленого законом строку на апеляційне оскарження судового рішення.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року заяву військової частини НОМЕР_2 про усунення недоліків апеляційної скарги залишено без задоволення. У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року відмовлено.
03 грудня 2024 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» відповідач надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року у цій справі. 
Скаржник просить скасувати оскаржувану ухвалу від 06 листопада 2024 року, а справу направити на продовження розгляду до суду апеляційної інстанції. 
Перевіривши викладені доводи касаційної скарги, Верховний Суд зазначає наступне. 
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини третьої статті 328 КАС України у касаційному порядку може бути, зокрема, оскаржена ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Разом з тим, абзацом 3 пункту 4 частини другої статті 330 КАС України передбачено, що у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Таким чином, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати норми матеріального та/або процесуального права, неправильного застосування яких припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень, а також обґрунтування того, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування і яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень.
Так, постановляючи оскаржувану ухвалу від  06 листопада 2024 року, суд апеляційної інстанції виходив з того, що до апеляційного суду надійшла заява відповідача про усунення недоліків. До поданого клопотання надано платіжна інструкція №12 від 30 жовтня 2024 року про сплату судового збору у розмірі 1453,44 грн, проте апелянтом не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку, що скаржником не в повному обсязі виконані вимоги ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду про залишення апеляційної скарги без руху від 28 жовтня 2024 року, через що, суд застосувавши пункт  4 частини першої статті 299 КАС України, відмовив у відкритті апеляційного провадження. 
Водночас Верховний Суд установив, що у касаційній скарзі відповідачем не викладені порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та/або процесуального права, а лише зазначено, що на рахунках військової частини НОМЕР_1 , на цей час, відсутні грошові кошти, призначені для сплати судового збору.
Отже, відповідач не зазначив і не обґрунтував, в чому саме полягає порушення норм матеріального та/або процесуального права, які допустив, на думку скаржника, суд апеляційної інстанції.
Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
Таким чином, межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, викладеними скаржником, та зазначеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження, а тому невикладення у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Враховуючи приписи пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України та невикладення з належним обґрунтуванням заявником у касаційній скарзі підстав для касаційного оскарження судового рішення у цій справі, визначених абзацом 2 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме не обґрунтовано, які саме норми матеріального права неправильно застосовані судом апеляційної інстанції, чи які норми процесуального права ним порушені, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
1.Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - повернути особі, яка її подала.
2. Копію ухвали направити заявнику та іншим учасникам справи за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду адресатом.
3. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя	С.А. Уханенко