КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження                                            
№22-ц/824/17734/2024                                                                         
                                                  П О С Т А Н О В А
 
                                     І М Е Н Е М           У К Р А Ї Н И
 
12 грудня 2024року                                                              місто Київ
                                                                                      справа № 753/11229/24                               
                                                                                                                                              
Київський апеляційний судв складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   головуючого судді: Борисової О.В.
                                       суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.
                       
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 -  ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 24 вересня 2024 року про зупинення провадженняу справі, постановлену під головуванням судді Шаповалової К.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,-
 
                                                            В С Т А Н О В И В:
 
У червні 2024 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 24 вересня 2024 року провадження у даній справі зупинено до припинення перебування відповідача   ОСОБА_3 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог посилалася на те, що як вбачається в матеріалів справи, відповідач, незважаючи на службу в ЗСУ, має можливість знаходитися дома за адресом реєстрації, отримав поштою позов за адресою проживання, особисто подав клопотання до суду через електронну пошту, уклав договір з адвокатом, який може представляти його інтереси в суді без обмеження повноважень. 
Вказувала, що з копії витягу з наказу командира військової частини від 05 вересня 2024 року, вбачається, що ОСОБА_3 вибув до військової частини в оперативне підпорядкування для виконання бойових завдань з 05 вересня 2024 року. Однак, відповідачем не було подано до суду наказу про зарахування його у відповідну військову частину та накази про видачу йому бойових розпоряджень.
Зазначала, що позивач звернулася до суду за захистом свого майнового права, яке порушується відповідачем. Квартира знаходиться в повному володінні відповідача, позивач не має доступу до неї, вона не може вселитися до квартири.
Вважає, що зупинення провадження по справі порушує права   ОСОБА_1 на справедливий суд протягом розумного строку, зважаючи на тривалу агресію росії проти України, воєнний стан може подовжуватися ще багато років.
Частиною 2 ст.367 ЦПК України визначено, що апеляційна скарга на ухвалу суду про зупинення провадження у справі розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції (п.2 ч.1 ст.253 ЦПК України).
Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава зупинення провадження у справі застосовується виключно з метою забезпечення можливості дотримання процесуальних прав учасників процесу, закріплених нормами ЦПК України, зокрема на безперешкодну участь сторін у судовому процесі, та з метою виконання обов'язку суду щодо повного та об`єктивного дослідження судом всіх обставин справи.
Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру (пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, №  30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).
У постанові Верховного Суду України від 07 жовтня 2015 року в справі №6-1367цс15 зазначено, що зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.
У постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року в справі №6-1957цс16 висловлено позицію, що межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі.
В ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2022 року в справі №461/5209/19 зазначено, що: 22 серпня 2022 року позивач звернувся до суду касаційної інстанції із клопотанням про зупинення провадження у справі №461/3554/21 у зв'язку з тим, що він перебуває на військовій службі у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, військовослужбовець не перебуває у зоні постійної дислокації, а знаходиться у зоні бойових дій. На підтвердження клопотання про зупинення провадження у справі позивач надав довідки із військової частини від 08 серпня 2022 року №2/762 та №2/761. Пунктом 2 частини першої ст.251 ЦПК України встановлено, що суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Оскільки, позивачем надані докази його перебування у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, колегія суддів вважає, що заява про зупинення провадження у справі №461/5209/19 є обґрунтованою та підлягає задоволенню, тому необхідно зупинити провадження у справі, що переглядається, до припинення перебування позивача у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан».
Аналогічні правові висновки викладені й у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2022 року в справі №753/19628/17, ухвалі Верховного Суду від11 жовтня 2023 року у справі №127/1407/22.
Отже, процесуальний закон пов'язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших, утворених відповідно до закону, військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Аналогічні за змістом висновки викладені у судових рішеннях Верховного суду в справах від 14 грудня 2022 року №757/52540/16-ц та від 17 січня 2023 року №501/1699/17.
Отже, для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України в матеріалах цивільної справи мають бути докази не лише перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а й докази того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема, приймають участь у виконанні бойових завдань.
Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, у зв'язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан о 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався.
Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено.
Згідно з ст.1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.
Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що військове формування це створена відповідно до законодавства України сукупність військових з'єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.
Відповідно до ст.3 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України; Командування об'єднаних сил Збройних Сил України; види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; окремі роди сил Збройних Сил України - Сили спеціальних операцій, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили; окремі роди військ Збройних Сил України - Десантно-штурмові війська, Війська зв'язку та кібербезпеки; органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.
Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з'єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.
Як вбачається з матеріалів справи, представник відповідача          ОСОБА_3 - ОСОБА_4  звернулася до суду першої інстанції з клопотанням про зупинення провадження у справі, у зв'язку з тим, що відповідач  ОСОБА_3 перебуває у складі Збройних Сил України.
На підтвердження обставин викладених у клопотанні представником відповідача було надано копії: посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_3 , довідки командира військової частини НОМЕР_1 та витягів з наказу.
З довідки командира військової частини НОМЕР_1 від 16 липня 2024 року №4784/56/1960 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України вбачається, що ОСОБА_3 в період з 08 червня 2023 року по 10 вересня 2023 року, з 22 вересня 2023 року по 16 листопада 2023 року, з 30 грудня 2023 року по 07 квітня 2024 року, з 29 червня 2024 року по 16 липня 2024 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у Куп`янському району Харківської області та в Краматорському районі Донецької області.
Згідно копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29 червня 2024 року,  ОСОБА_3 зараховано на котлове забезпечення за місцем розташування військової частини у районі виконання бойових завдань ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 30 червня 2024 року.
З копії витягу з наказу командира військової частини № НОМЕР_2 АДРЕСА_1 від 05 вересня 2024 року №252 вбачається, що ОСОБА_3 вибув до військової частини НОМЕР_3 в оперативне підпорядкування для виконання бойових (спеціальних) завдань з 05 вересня 2024 року.
Встановивши, що відповідачем надані докази його перебування у складі Збройних Сил України та виконання бойових завдань у зоні бойових дій, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для зупинення провадження у справі згідно з п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем не було подано до суду наказу про зарахування його у відповідну військову частину та накази про видачу йому бойових розпоряджень не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки з вказаного витягу з наказу командира військової частини № НОМЕР_2 АДРЕСА_1 від 05 вересня 2024 року №252 вбачається, що ОСОБА_3 вибув саме для виконання бойових (спеціальних) завдань.
Враховуючи наведене, зупинення провадження у даній справі до припинення перебування відповідача   ОСОБА_3 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, здійснене судом першої інстанції з дотриманням вимог процесуального закону.
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до статті 125 ЦПК України зупинення провадження у справі зупиняє перебіг процесуальних строків, тобто такий період не зараховується до встановленого процесуальним законодавством строку на вирішення спору, перебіг процесуальних строків продовжується з дня відновлення провадження.
А відтак, доводи апеляційної скарги про те, що зупинення провадження по справі порушує права ОСОБА_1 на справедливий суд протягом розумного строку, зважаючи на тривалу агресію росії проти України, воєнний стан може подовжуватися ще багато років є необґрунтованими та спростовуються вищевикладеним. 
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Дарницького районного суду міста Києва від 24 вересня 2024 року постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, внаслідок чого підстав для її скасування, з мотивів викладених в апеляційній скарзі не вбачається.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-
 
    П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 -  ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
  
Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 24 вересня 2024 року - залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Головуючий:
 
Судді: