ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року	  м. Одеса	Справа № 916/1594/24	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Л.В. Поліщук,
суддів: К.В. Богатиря, Г.І. Діброви,  
секретар судового засідання –  В.М. Волковінська,
за участю представників сторін:
від позивача: О.В. Ляшенко
від відповідача: не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК»
на рішення Господарського суду Одеської області від 15.07.2024 (суддя                        Т.Г. Пінтеліна, м.Одеса, повний текст складено 25.07.2024) 
у справі №916/1594/24
за позовом Фізичної особи-підприємця Гоцуленко Наталії Анатоліївни 
до відповідача: Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» 
про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог
У квітні 2024 року Фізична особа-підприємець Гоцуленко Наталія Анатоліївна звернулась до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» про зобов`язання вчинити певні дії, а саме, зобов`язати Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» усунути перешкоди Фізичній особі - підприємцю Гоцуленко Наталії Анатоліївні у користуванні, розпорядженні грошовими коштами, що знаходяться на поточному рахунку в Акціонерному товаристві «А-Банк» у межах фактичного залишку коштів у сумі 93188,38 грн, шляхом розблокування рахунку в Акціонерному товаристві «АКЦЕНТ-БАНК» та поновлення фінансових операцій в Акціонерному товаристві «АКЦЕНТ-БАНК».
В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що відповідач відкрив позивачу поточний рахунок, взявши на себе обов`язок здійснювати розрахунково-касове обслуговування позивача за готівковим і безготівковим розрахунками відповідно до чинного законодавства України, тарифами банку, що діють на момент здійснення операції, здійснювати своєчасне зарахування та списання коштів на / з рахунку (рахунків) позивача. У свою чергу, позивачу відповідно до пункту 2.8.1.7.1. публічного договору про надання банківських послуг надане право як самостійного розпорядження своїм рахунком, так і грошовими коштами на ньому. Однак відповідач 28.10.2023 рахунок позивача заблокував за відсутності правових підстав для цього.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.07.2024 позов Фізичної особи - підприємця Гоцуленко Наталії Анатоліївни до Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» задоволено повністю. 
Зобов`язано Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» усунути перешкоди Фізичній особі - підприємцю Гоцуленко Наталії Анатоліївні у користуванні, розпорядженні грошовими коштами, що знаходяться на поточному рахунку НОМЕР_1 в Акціонерному товаристві «АКЦЕНТ-БАНК» у межах фактичного залишку коштів у сумі 93188,38 грн, шляхом розблокування рахунку НОМЕР_1 та поновлення фінансових операцій по рахунку НОМЕР_1 в Акціонерному товаристві «АКЦЕНТ-БАНК».
Стягнуто з Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» на користь Фізичної особи - підприємця Гоцуленко Наталії Анатоліївни судовий збір в сумі 3028,00 грн. 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що враховуючи встановлення судом факту блокування рахунку позивача за відсутності для цього правових підстав, позовні вимоги про розблокування рахунку та поновлення фінансових операцій по рахунку є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги
Не погодившись з ухваленим рішенням суду, Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило рішення господарського суду Одеської області від 15.07.2024 у даній справі скасувати, у задоволенні позову відмовити.
Мотивуючи апеляційну скаргу, банк зазначив, що рахунок позивача заблоковано на підставі пункту 3.2. «Процедура моніторингу операцій та підключень еквайрингової мережі», а саме алерт за нетиповою активністю у встановленому РРО/ПРРО: аналіз авторизації на ознаки недійсних операцій; перевірка дотримання виду діяльності до встановленого МСС та Умовами і Правилами надання банківських послуг в Акцент-Банку, а саме, підпунктом 7.2.1. пункту 7.2. підрозділу 7 розділу 3.9.1 «Еквайрінг». Були спроби підбору карт для зняття коштів, перерви між транзакціями становили менше хвилини, що є порушенням вимог УіПу та призвело до блокування рахунків до завершення перевірки. Банком надавались всі документи щодо перевірки діяльності позивача та порушення ним умов договору з банком, однак судом не було прийнято їх до уваги.
Також скаржник зазначив, що посилання суду на статті законодавства, що передбачають арешт коштів на рахунках, застосуванню не підлягають, оскільки банком було прийнято рішення про розірвання ділових відносин між сторонами, і як таких арештів не накладалось.
Позиція позивача щодо апеляційної скарги
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просила оскаржуване рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Зокрема, позивач зауважила на тому, що апелянт не заперечує, що ним утримуються безпідставно грошові кошти позивача.
Щодо спрацювання алертів позивач зазначила, що таких підстав для блокування договір про надання банківських послуг не передбачав. Термін «алерт» введений апелянтом у редакцію договору про надання банківських послуг лише з 05.12.2023. Тобто навіть якщо б і була передбачена така підстава для блокування, арешту рахунку, як «спрацювання алертів», то це могло бути застосовано до позивача тільки починаючи з 05.12.2023, але арешт коштів уже існував, він застосований апелянтом 27.10.2023.
На переконання позивача, дії апелянта з блокування та заборона розпорядження позивачем грошовими коштами, які йому належать, свідчать про суттєві порушення банком приписів частини третьої статті 5, статей 193, 222 Господарського кодексу України (додержання вимог законодавства), статей 526, 610, частин першої, другої, третьої статті 1066 Цивільного кодексу України (право вільного розпорядження грошовими коштами), статей 5, 10, 20, 45 Закону України «Про платіжні послуги» та, зокрема, але не виключно, й вимог статті 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність», адже має бути відповідне вмотивоване рішення суду на арешт коштів, зупинення видаткових операцій по рахунку у випадку арешту.
Крім того, позивач зазначила, що банк не довів, що існували і існують підстави для арешту чи зупинення видаткових операцій, передбачених договором, Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», але навіть і цей Закон апелянт порушив (вимоги статті 23), оскільки строк зупинення проведення фінансової операції не може перевищувати 30 робочих днів. Водночас незабаром мине рік, як позивач позбавлена права доступу до свого рахунку, коштів на ньому та розпорядження ними.
Позивач також зауважила на тому, що грошові кошти, що знаходяться на рахунку позивача, отримані в межах законної підприємницької діяльності, тому блокування рахунку у вигляді фактично арешту грошових коштів позивача, що знаходяться на рахунку, відкритому в Акціонерному товаристві «А-Банк», є протизаконним.
Рух справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції
Апеляційна скарга зареєстрована судом 15.08.2024 за вх.№3153/24.
Одночасно скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги (вх.№3159/24 від 15.08.2024)
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду апеляційної скарги та клопотання визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, Г.І. Діброви, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.024 та протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 15.08.2024.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.08.2024 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» на рішення Господарського суду Одеської області від 15.07.2024 у справі №916/1594/24 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. Доручено Господарському суду Одеської області надіслати матеріали справи №916/1594/24 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
23.08.2024 на адресу суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи №916/1594/24.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.08.2024 поновлено Акціонерному товариству «АКЦЕНТ-БАНК» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 15.07.2024 у справі №916/1594/24. Відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою. Встановлено позивачу строк до 11.09.2024 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від 15.07.2024 у справі №916/1594/24.
З огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2024 вирішено розглянути апеляційну скаргу Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» на рішення Господарського суду Одеської області від 15.07.2024 у справі №916/1594/24 поза межами строку, встановленого у частині першій статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк. Розгляд справи №916/1594/24 призначено на 05.11.2024 о 10:30 год. 
З метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи протокольною ухвалою суду оголошено перерву до 09.12.2024 о 14:00 год. 
Ухвалою суду від 05.11.2024 визнано явку обов`язковою та викликано представника Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» у судове засідання з розгляду його апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 15.07.2024 у справі №916/1594/24, яке відбудеться 09.12.2024 о 14:00 год.
Скаржник про дату, час та місце проведення судових засідань повідомлявся належним чином, проте явку уповноваженого представника не забезпечив у жодне судове засідання в суді апеляційної інстанції.
За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне. 
Фактичні обставини справи
З метою здійснення господарської діяльності, Фізичній особі-підприємцю Гоцуленко Наталії Анатоліївні в Акціонерному товаристві «АКЦЕНТ-БАНК» 31.05.2023 відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 .
31.05.2023 позивач звернулась до Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» із заявою про надання послуг з еквайрингу, в якій у реквізитах вказала поточний рахунок для зарахування коштів № НОМЕР_1 . Заява підписана банком та позивачем.
Згідно із довідкою Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» б/н та б/д за результатами перевірки алерта по операціям клієнта Фізичної особи-підприємця Гоцуленко Наталії Анатоліївни стосовно порушення правил еквайринга (за 27.10.2023), підставою для перевірки стало спрацювання алерту за нетиповою активністю у встановленому РРО/ПРРО. За результатами перевірки установлено порушення підпункту 7.2.1. пункту 7.2. підрозділу 7 розділу 3.9.1. «Еквайрінг» Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку та пункту 3.2. процедури моніторингу операцій та підключень еквайрингової мережі, а саме, здійснення за короткий час декількох операцій за зняття коштів однаковими сумами.
28.10.2023 банк заблокував рахунок позивача № НОМЕР_1 .
Фізична особа-підприємець Гоцуленко Наталія Анатоліївна, звертаючись з даним позовом до господарського суду, зазначала, що вона здійснювала, зокрема, у 2023 році роздрібну торгівлю непродовольчими товарами (мобільними телефонами, аксесуарами до телефонів) у магазині за адресою: ТРЦ «Рів`єра» - Південна дорога, 101А, Одеса, Одеська область, 67562.
Також позивач пояснювала, що грошові кошти були отримані нею в рамках здійснення підприємницької діяльності від продажу 27.10.2023 непродовольчих товарів - мобільних телефонів. Позивачем на її поточний рахунок в Акціонерному товаристві «АКЦЕНТ-БАНК» було отримано 3 (три) оплати за мобільні телефони по 44700,00 грн. При цьому покупцю був виданий документ, що підтвердив факт оплати за товар, але так як в наявності такої кількості мобільних телефонів не було, покупець у цей же день відмовився від придбання одного з телефонів, і йому було здійснено повернення одної із цих транзакцій на суму 44700,00 грн. Також позивач відмовилася продавати телефони та мала повернути грошові кошти за інші 2 (два) телефони, так як передачі товарів (телефонів) не відбулось. Проте решта коштів залишилась заблокованою відповідачем разом з іншими грошовими коштами позивача, що знаходились на її рахунку. Повернути грошові кошти відправнику (власнику картки) позивач не має можливості з вини відповідача.
В матеріалах справи міститься лист б/н та б/д Фізичної особи - підприємця Гоцуленко Наталії Анатоліївни, адресований Акціонерному товариству «АКЦЕНТ-БАНК», відповідно до якого позивач за результатами розгляду запиту банку стосовно надходження коштів повідомила, що кожне зарахування коштів на розрахунковий рахунок підкріплений загальним звітом по терміналу та РРО за місяць, а також зазначила, що звіти обороту за травень-жовтень надала нижче.
20.03.2024 Фізичною особою - підприємцем Гоцуленко Наталією Анатоліївною засобами поштового зв`язку надіслано Акціонерному товариству «АКЦЕНТ-БАНК» претензію №19-03-24/п від 19.03.2024.
У вказаній претензії позивач, серед іншого, зазначала, що вона неодноразово зверталася до Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» та надавала усі документи, які верифіковані банком. З 28.10.2023 банк безпідставно, без судових рішень, утримує кошти у загальній сумі 93188,38 грн. Частина з цих грошових коштів отримані в рамках здійснення підприємницької діяльності від продажу 27.10.2023 товарів на загальну суму 89400,00 грн за мобільні телефони, а частина – від продажу товарів за інший період. Отримані грошові кошти належним чином фіскалізовані в ПРРО – видані чеки, направлені до органів податкової служби відповідні звіти. Відтак, позивач вимагала розблокувати рахунок і не чинити перешкод у вільному розпорядженні грошовими коштами у сумі 93188,38 грн, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 .
Відповідач отримав претензію 26.03.2024, однак відповіді на неї матеріали справи не містять.
Також у матеріалах справи наявна виписка за період з 01.10.2023 по 31.10.2023 із рахунку № НОМЕР_1 , відкритого Фізичній особі-підприємцю Гоцуленко Наталії Анатоліївні в Акціонерному товаристві «АКЦЕНТ-БАНК», з якої вбачається, що залишок коштів на вказаному рахунку становив 93188,38 грн, а також наявні чеки.
Позиція суду апеляційної інстанції
За змістом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України унормовано, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно із приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.
Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Частиною першою статті 174 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
В силу статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.
Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Статтями 525, 526 і 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із статтею 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (частина перша статті 1066 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частин першої, другої статті 2 Закону України «Про платіжні послуги» загальні засади функціонування платіжного ринку, відносини у сфері надання платіжних послуг користувачам регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України та прийнятими на їх основі нормативно-правовими актами. Під час надання споживачам послуг на платіжному ринку надавачі платіжних послуг зобов`язані дотримуватися вимог законів України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», «Про захист прав споживачів» та інших нормативно-правових актів у сфері захисту прав споживачів.
Згідно із пунктом 1 частини першої статті 10 Закону України «Про платіжні послуги» до надавачів платіжних послуг належать банки, філії іноземних банків.
Пунктом 58 частини першої статті 1 Закону України «Про платіжні послуги» визначено, що платіжна послуга - передбачена цим Законом діяльність надавача платіжних послуг з виконання та/або супроводження платіжних операцій.
Надання платіжних послуг (у тому числі виконання окремих або разових платіжних операцій, відкриття та обслуговування рахунків тощо) здійснюється на підставі договору, що укладається між надавачем платіжних послуг та користувачем відповідно до вимог законодавства, на узгоджених сторонами умовах (частина перша статті 29 Закону України «Про платіжні послуги»).
Відповідно до частини другої статті 29 Закону України «Про платіжні послуги» договір про надання платіжних послуг укладається в письмовій формі (паперовій або електронній). Договір про надання платіжних послуг може укладатися шляхом приєднання користувача до договору, розміщеного у доступному для клієнта місці у надавача платіжних послуг та на його веб-сайті в мережі Інтернет. Усі поточні редакції публічної пропозиції укладення договору та документів, що містять інформацію про комісійні винагороди, процентні ставки, курс перерахунку іноземної валюти, що застосовуються до обраної користувачем платіжної послуги, що надається користувачу згідно з пунктом 3 частини першої статті 30 цього Закону, зберігаються на веб-сайті надавача платіжних послуг із зазначенням строку їх дії. Користувачі мають право в будь-який час отримати доступ до всіх редакцій публічної пропозиції укладення договору та інших документів, зазначених у цій статті, що розміщені на веб-сайті надавача платіжних послуг.
При цьому, як визначено у частині третій статті 29 Закону України «Про платіжні послуги», у разі виникнення неоднозначного тлумачення прав та обов?язків сторони за договором за участю споживача платіжних послуг такі права та обов?язки тлумачаться на користь такого споживача.
Правовідносини між сторонами виникли на підставі публічного договору про надання банківських послуг, розміщеного на офіційному сайті відповідача за наступною адресою: https://conditions-and-rules.abank.com.ua/uploads/UiP08052023.pdf?lang=uk (редакція чинна від 08.05.2023), за умовами якого 
-банк відкриває кожному клієнту банківський рахунок відповідно до Інструкції НБУ «Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» після проходження клієнтом процедури ідентифікації та здійснює його розрахунково -касове обслуговування (пункт 2.8.1.1).
-банк зобов`язується здійснювати розрахунково-касове обслуговування клієнта за готівковим і безготівковим розрахунками відповідно до чинного законодавства України, тарифами банку, що діють на момент здійснення операції; здійснювати своєчасне зарахування та списання коштів на / з рахунку (рахунків) клієнта (пункти 2.8.1.6.1., 2.8.1.6.2);
-клієнт має право самостійно розпоряджатися коштами на своєму рахунку (рахунках), за винятком випадків, передбачених чинним законодавством (пункт 2.8.1.7.1);
-з моменту підписання фізичною особою анкети-заяви та проведення його ідентифікації в банку, між банком та клієнтом укладений договір поточного рахунку шляхом приєднання клієнта до запропонованого банком договору. Якщо фізична особа (у тому числі неповнолітній) вже має в банку рахунок, то цей клієнт ідентифікований банком і сформована справа з юридичного оформлення рахунку. Для відкриття рахунку, банк повинен встановити особу клієнта і отримати від нього розпорядження на відкриття рахунку (2.8.1.6.8).
Відповідач відкрив позивачу поточний рахунок після проходження останнім процедури ідентифікації для подальшого здійснення розрахунково-касового обслуговування. 
Відповідач при цьому взяв на себе обов`язок здійснювати розрахунково-касове обслуговування позивача за готівковим і безготівковим розрахунками відповідно до чинного законодавства України, тарифами банку, що діють на момент здійснення операції, здійснювати своєчасне зарахування та списання коштів на / з рахунку (рахунків) позивача. 
У свою чергу, позивачу відповідно до пункту 2.8.1.7.1. публічного договору про надання банківських послуг надане право як самостійного розпорядження своїм рахунком, так і грошовими коштами на ньому.
Однак, відповідач 28.10.2023 рахунок позивача № НОМЕР_1 із залишком на ньому грошових коштів у сумі 93188,38 грн заблокував.
При цьому, обґрунтованих письмових доказів правових підстав (відповідно до законодавства) з блокування рахунку відповідачем позивач у своєму розпорядженні не має.
Тобто відповідач не виконав умови взятих на себе зобов`язань за вказаним вище публічним договором.
У відповідності із пунктом 2.6.1.5.2. публічного договору в редакції станом на 10.10.2023 та виниклого спору (наступна редакція змінена була станом на 07.11.2023), що розміщений на офіційному сайті відповідача за адресою https://conditions-and-rules.a-
bank.com.ua/uploads/UiP10102023.pdf?lang=uk (аркуші: 203-205) відповідач узяв на себе обов`язок своєчасно здійснювати зарахування та списання коштів на / з рахунку (рахунків) клієнта-позивача. Цим же договором (пункти 2.6.1.6.1. та 2.6.1.8.1.) позивачу надані права як вільного розпорядження коштами на своєму рахунку, так і право вимагати своєчасного і повного здійснення розрахунків відповідачем, а також застосовувати форми розрахунків відповідно до чинного законодавства України та умов цього договору. 
За приписами частини третьої статті 1066 Цивільного кодексу України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.
За пунктом 2.6.1.7.2. договору в редакції станом на 10.10.2023 відповідач мав право відмовити клієнту у здійсненні платіжних операцій лише мотивовано, з посиланням на підстави, передбачені чинним законодавством України.
Позивач неодноразово звертався до Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» та надавав усі документи, які верифіковані банком. Також позивач направляв претензію до відповідача з проханням розблокувати грошові кошти на рахунку в Акціонерному товаристві «АКЦЕНТ-БАНК».
Станом на момент подання позову банк продовжує блокувати рахунок та утримує кошти позивача.
Щодо спрацювання алертів колегія суддів зазначає, що, як слушно зазначає позивач, таких підстав для блокування договір про надання банківських послуг (в редакції станом на 10.10.2023) не передбачав. Термін «алерт» введений апелянтом у редакцію договору про надання банківських послуг лише з 05.12.2023. Тобто навіть якщо б і була передбачена така підстава для блокування, арешту рахунку, як «спрацювання алертів», то це могло бути застосовано до позивача тільки починаючи з 05.12.2023, тоді як блокування рахунку застосований банком 27.10.2023.
Більше того, умовами пункту 3.3.25.4. договору (в редакції станом на 05.12.2023) визначено, що при наявності в банку мотивованої підозри, щодо спроби/наявності шахрайських дій з боку клієнта банку по відношенню до інших клієнтів, перевірка сумнівних операцій, що випали на перевірку в ході спрацювання алертів операційного ризику та після виконання дій, описаних в пункті 3.3.25.2. цих Правил, банк може прийняти рішення про завершення ділових відносин та відповідно до визначеного ступеня ризикованості клієнта запропонувати забрати залишки: у відділенні банку, з обов`язковим закриттям рахунків; через віддалене зняття обмеження на строк до 2 (двох) годин для переказу суми залишку через додаток АБанк24; переказ банком залишку на рахунок клієнта у іншому банку.
Натомість матеріали справи не містять доказів вчинення банком жодних із наведених дій.
При цьому посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що банком було прийнято рішення про розірвання ділових відносин між сторонами, не підтверджуються жодними доказами.
Відповідно до частини першої статті 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов?язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищения, передбачених законом. 
За приписами статті 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність»:
-арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом (частина перша);
-зупинення видаткових операцій за рахунками юридичних або фізичних осіб здійснюється в разі накладення арешту відповідно до частини першої цієї статті, а також в інших випадках, передбачених договором, Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», іншими законами та/або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, якщо арешт накладено без встановлення такої суми або якщо інше передбачено договором, законом чи умовами такого обтяження.
В матеріалах справи відсутні судові рішення, які б передбачали невиконані позивачем зобов`язання, або наявність арештів за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду.
Грошові кошти, що знаходяться на рахунку позивача, отримані останнім в межах законної підприємницької діяльності, тому блокування рахунку у вигляді фактично арешту (відсутнє вільне розпорядження позивачем) грошовими коштами на рахунку в Акціонерному товаристві «АКЦЕНТ-БАНК» є протизаконним.
Крім того, відповідачем були порушені вимоги статті 23 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», за приписами частини дев`ятої якої строк зупинення проведення фінансової операції не може перевищувати 30 робочих днів.
У частині третій статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Принцип змагальності сторін полягає в тому, що сторони у процесі зобов`язані в процесуальній формі довести свою правоту, за допомогою поданих ними доказів переконати суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень.
Отже, даний принцип забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладення тягаря доказування на сторони.
Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В силу частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, в господарському процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.
Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).
Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях та містити неточності у встановленні обставин, які мають вирішальне значення для правильного вирішення спору, натомість висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки мають бути вичерпними, відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами.
Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною в постанові від 05.06.2020 у справі №920/528/19.
Колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи відсутні та відповідачем до місцевого господарського суду не подано жодного доказу на підтвердження того, що блокування рахунку позивача було здійснено відповідачем у відповідності до укладеного між ними договору та чинного законодавства України.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що з огляду на встановлення факту блокування рахунку позивача за відсутності для цього підстав, позовні вимоги про розблокування рахунку та поновлення фінансових операцій по рахунку є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. 
Висновки суду апеляційної інстанції
В силу приписів статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи скаржника не спростовують висновків Господарського суду Одеської області про задоволення позову, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає, а у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Розподіл судових витрат
У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за її подання та розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 276, 281 - 284 ГПК України, 
Південно-західний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1.Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» залишити без задоволення.
2.Рішення Господарського суду Одеської області від 15.07.2024 у справі №916/1594/24 залишити без змін.
3.Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено 16.12.2024.

          Головуючий суддя                                                            Л.В. Поліщук

          Суддя                                                                                 К.В. Богатир

          Суддя                                                                                Г.І. Діброва