Справа № 444/3043/24                                Головуючий у 1 інстанції: Оприск З.Л. 
Провадження № 33/811/1318/24                 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 21 серпня 2024 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір у сумі 605 грн 60 коп.
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 06.07.2024о 11:28 год. на автодорозі М-09 Тернопіль-Львів-Рава-Руська 151 км керував транспортним засобом «Рено Меган», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 21 серпня 2024 року та закрити провадження у справі.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що постанова є незаконною, тому підлягає скасуванню. 
Зазначає, що 06.07.2024 його зупиняли працівники поліції за порушення ПДР, оскільки він перевищив дозволену швидкість руху.
Також під час перевірки документів та складання постанови поліцейська повідомила йому про те, що від нього чути запах алкоголю та запропонувала пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Він виконав вказівку поліцейського та пройшов огляд за допомогою приладу «Драгер», оскільки не вживав алкоголю. Після цього йому повідомили, що результат складає 1,17%о, хоча він особисто не розгледів на приладі результату.
Звертає увагу на те, що складений відносно нього протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, на такому відсутній його підпис про роз`яснення йому прав, передбачених ст. 268 КУпАП, протокол складали двоє поліцейських, а підписаний він одним з них.
Також, апелянт вказує, що працівники поліції не надали йому сертифікату на прилад та свідоцтва про його повірку, що викликає сумнів у правильності результату огляду.
Наголошує, що поліцейські не роз`яснили йому право на проходження огляду в медичному закладі. Він не був згідний з актом огляду, однак поліцейська вказала йому де підписатись, і після того, як він підписав, запитала про згоду.
Суддя першої інстанції не оглянув в судовому засіданні відео з нагрудних камер, що вплинуло на прийняття рішення.
ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду 09.10.2024 не прибув, подав повторне клопотання про відкладення розгляду справи зазначив, що хворіє, підтвердження надасть в наступне судове засідання.
Апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду з таких підстав. 
Так судове засідання призначалось на 11:20 год. 27.09.2024. У судовому засіданні 27.09.2024 ОСОБА_1 заявив клопотання про відкладення розгляду справи, для залучення захисника. Клопотання було задоволено, судове засідання відкладено на 09:30 год. 09.10.2024.
Проте у судове засідання 09.10.2024 ОСОБА_1 не з`явився, подав повторне клопотання про відкладення розгляду справи. зазначив, що хворіє. Разом з тим будь-яких підтверджень ОСОБА_1 про перебування на лікуванні апеляційному суду не надано.
Крім того апеляційний суд звертає увагу на те, що судове засідання 27.09.2024 відкладалось для залучення ОСОБА_1 захисника, однак останній не забезпечив явку захисника в судове засідання призначене на 09.10.2024 та не повідомив причини його неявки. 
Таким чином, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 належним чином та завчасно був повідомлений про час та місце судового розгляду, не прибув до апеляційного суду. Натомість подавав клопотання про відкладення розгляду справи без долучення поважності причин своєї неявки, та не повідомив про причини неявки захисника та не забезпечив його явку в судове засідання.
Апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не виявив належної зацікавленості у розгляді справи та протягом тривалого часу не з`являвся, як до суду першої інстанції так і апеляційного суду. Незацікавленість з розгляду своєї апеляційної скарги свідчить про зловживання учасником справи процесуальними правами з метою затягування строків розгляду справи.
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, яка ратифікована Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адмінправопорушення, у якій вона є стороною.
Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992).
Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини та з огляду на положення Конвенції щодо обов`язку сторони цікавитися рухом справи, розгляд апеляційної без участі ОСОБА_1 не є порушенням права особи на доступ до правосуддя, тому що суд розцінює такі дії ОСОБА_1 , як зловживання учасником справи процесуальними правами, що спрямовані на безпідставне затягування та перешкоджання розгляду справи.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА №109600 від 06.07.2024 (а.с. 2), ОСОБА_1 06.07.2024 о 11:28 год. на автодорозі М-09 Тернопіль-Львів-Рава-Руська 151 км керував транспортним засобом «Рено Меган», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Статтею 256 КУпАП встановлені вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, у такому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
На переконання апеляційного суду, складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, у такому містяться вся необхідна інформація.
Викладені в протоколі обставини підтверджуються даними акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4), огляд ОСОБА_1 проводився у зв`язку із виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, почервоніння шкірного покриву обличчя. Проба проведеного за допомогою приладу «Drager» огляду показала позитивний результат 1,17 ‰, що також стверджується роздруківкою приладу (а.с.1).
Викладені у протоколі обставини також підтверджуються наявним у матеріалах справи записом з камер спостереження патрульних, з якого слідує, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції. Під час спілкування із ОСОБА_1 у працівників поліції виникла підозра, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що стало підставою для пред`явлення вимоги про проходження огляду. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу з допомогою приладу «Драгер», результат 1,17%о.  Результат огляду було повідомлено ОСОБА_1 поліцейський з`ясував чи погоджується ОСОБА_1 з результатом огляду та роз`яснив, що у випадку незгоди з результатом, він вправі пройти огляд в медичному закладі. Працівники поліції надали ОСОБА_1 роздруківку приладу «Драгер» та акт огляду для підписання, і ОСОБА_1 просив не складати протокол, намагався домовитись з поліцейськими, тому був попереджений про кримінальну відповідальність. Разом з тим результати огляду не заперечував. Також поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 заборону подальшого керування транспортним засобом.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було надано сертифікат та свідоцтво про повірку на прилад «Драгер» не може бути підставою для скасування постанови, оскільки сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки надається особі, яка проходить огляд на її вимогу, а такої вимоги, як вбачається з відеозапису ОСОБА_1 не висловлював.
Окрім того, як вбачається з роздруківки з приладу "Drager "Alcotest 6820" останнє калібрування було проведено 10.10.2023 року, то станом на дату проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння з його використанням, річний інтервал калібрування даного приладу не закінчився. Тому жодних підстав ставити під сумнів його результати апеляційним судом не вбачається.
Не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 про те, що поліцейський не роз`яснив йому право проходження огляду в медичному закладі, оскільки спростовується наявним у матеріалах справи відеозаписом на якому зафіксовано, як працівники поліції з`ясовував згоду ОСОБА_1 з результатами огляду та роз`яснив, що у випадку незгоди з результатом огляду, ОСОБА_1 вправі пройти огляд в медичному закладі. 
Апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколах про адміністративні правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.
Наведеними письмовими доказами, достовірність яких в апеляційного суду не викликає сумнівів, в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі яких суддею відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП всебічно і повно з`ясовано всі обставини справи.
Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.
Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді місцевого суду - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 21 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а його апеляційну скаргу– без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду          Т.М. Урдюк