ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 листопада 2024 року           справа №200/2655/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2024 року (повне судове рішення складено 14 серпня 2024 року) у справі № 200/2655/24 (суддя в І інстанції Ушенко С.В.) за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

                                                 УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – Відповідач-1) і ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – Відповідач-2), в якому просив: 
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати йому у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 01.03.2019 із застосуванням щомісячної індексації-різниці у розмірі 3926,79 грн та за березень 2019 року у розмірі 2153,40 грн відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі – Порядок № 1078); 
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити йому відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 щомісячну індексацію-різницю у розмірі 3926,79 грн щомісячно за період з 01.03.2018 по 01.03.2019, а також у розмірі 2153,40 грн за березень 2019 року, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44; 
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нарахування та виплати йому у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.11.2019 по 31.01.2023 включно із застосуванням щомісячної індексації-різниці у розмірі 3926,79 грн, за жовтень 2019 року - 380,01 грн, за лютий 2023 року - 1402,43 грн відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078; 
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати і виплатити йому відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 щомісячну індексацію-різницю у розмірі 3926,79 грн щомісячно за період з 01.11.2019 по 31.01.2023 включно, а також за жовтень 2019 року у розмірі 380,01 грн, за лютий 2023 року у розмірі 1402,43 грн, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку 44.
В обґрунтування позову посилався на те, що з 12.09.2016 до 18.03.2019 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , а з 29.10.2019 до 11.02.2023 проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 до реформування) і у ці періоди часу йому не була у повному обсязі нарахована і виплачена індексація його грошового забезпечення, яка є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Вважав, що його права були порушені відповідачами, у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду за їх захистом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2024 року позов задоволено частково. 
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 01.03.2019 із застосуванням щомісячної індексації-різниці у розмірі 3926,79 грн та за березень 2019 року у розмірі 2153,40 грн відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, щомісячну індексацію-різницю у розмірі 3926,79 грн щомісячно за період з 01.03.2018 по 01.03.2019, а також у розмірі 2153,40 грн за березень 2019 року. 
Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нарахування та виплати позивачу у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.11.2019 по 31.01.2023 включно із застосуванням щомісячної індексації-різниці у розмірі 3926,79 грн, за жовтень 2019 року - 380,01 грн, за лютий 2023 року - 1402,43 грн відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078. 
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, щомісячну індексацію-різницю у розмірі 3926,79 грн щомісячно за період з 01.11.2019 по 31.01.2023 включно, а також за жовтень 2019 року у розмірі 380,01 грн, за лютий 2023 року у розмірі 1402,43 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких посилались на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, Відповідач-1 зазначив таке.
З 01.03.2018 по 31.12.2018 у Військовій частині НОМЕР_1 позивачу за період з березня 2018 року по листопад 2018 року проведено нарахування індексації із застосуванням базового місяця - березень 2018 року у сумі 0 грн, оскільки відповідно до даних Державної служби статистики України індекс споживчих цін з квітня 2018 року по листопад 2018 року не перевищував 103%. Крім того, у період з листопада 2018 року по березень 2019 року позивачу виплачувалася індексація з урахуванням базового місяця - березень 2018 року, тому вважає, що позовні вимоги за вказаний період задоволенню не підлягають.
Що стосується нарахування та виплати військовою частиною НОМЕР_1 на користь позивача індексацію-різницю у розмірі 3926,79 грн щомісячно за період з 01.03.2018 по 01.03.2019, а також у розмірі 2153,40 грн за березень 2019 року, апелянт зазначає, що підвищення постійних складових грошового забезпечення позивача, у тому числі, розміру посадового окладу, відбулося у березні 2018 року.
Отже, місяць березень 2018 року є базовим для обчислення індексу споживчих цін
При цьому, обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з наступного місяця, тобто з квітня 2018 року.
Згідно даних Держстату індекс споживчих цін з квітня 2018 року по вересень 2018 року не перевищував 103%, а тому підстави для нарахування та виплати позивачеві індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 30.09.2018 відсутні.
Як вбачається з Довідок про доходи отриманих з 01.03.2018 по 31.12.2019 в військовій частині НОМЕР_1 , за період з грудня 2018 року по березень 2019 року позивачу нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення у розмірі 362,40 грн.
Беручи до уваги наведене, відсутні законодавчо передбачених підстав для нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 30.11.2018.
Військова частина НОМЕР_1 просила скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в своїй апеляційній скарзі посилався на наступне.
Відповідно до вимог абзацу дев`ятого пункту 5 Порядку № 1078 та Додатку 5 до Порядку № 1078, для визначення індексу споживчих цін, з метою проведення подальшої індексації позивачу, починаючи з січня 2016 здійснювалось обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком. Вказане обчислення здійснювалося до перевищення нарахованої суми індексації розміру підвищення доходу (грошового забезпечення) у грудні 2015 року. Оскільки нарахована сума ймовірної індексації протягом грудня 2015 року - лютого 2018 року не перевищила розмір підвищення грошового забезпечення випереджаючим шляхом у грудні 2015 року, відповідно не відновилася індексація грошового забезпечення в межах прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб в цьому періоді. Тому, з урахуванням вказаного, індексацію нараховано позивачу за період з січня 2016 року по березень 2018 року відповідно до норм та правил, визначених Порядком № 1078, і становить 0,00 грн щомісячно. 
Зазначає, що в цьому випадку, оскільки індексація позивача за березень 2018 року становить 0,00 грн і відбувається підвищення грошового забезпечення за березень 2018 року в абсолютному виразі за рахунок постійних складових, визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», то у відповідності до вимог пункту 5 Порядку № 1078 березень 2018 року є місяцем підвищення грошових доходів (грошового забезпечення), і відповідно, обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з квітня 2018 року.
Також апелянт зазначає, що підвищення посадових окладів відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в березні 2018 року не вплинуло на розмір грошового забезпечення позивача в контексті його зменшення або збільшення по відношенню до розміру грошового забезпечення у попередньому місяці, оскільки по-перше, позивач станом на березень 2018 року не проходив військову службу, по-друге, на момент початку військової служби позивача означена постанова вже була чинною та підлягала застосуванню до позивача, підвищення посадового окладу під час проходження служби внаслідок підвищення тарифних ставок у нього не відбулось.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
ОСОБА_1 відповідно до посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 від 30 червня 2016 року є учасником бойових дій.
Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.09.2016 № 5, позивача зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення і він вважається таким, що з 12 вересня 2016 року справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.03.2019 №71 позивача звільнено з військової служби у запас за підпунктом «к» пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» і він вважається таким, що 18 березня 2019 року справи та посаду здав і направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Отже, матеріалами справи підтверджено, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 з 12.09.2016 до 18.03.2019.
Як вбачається з Довідок про доходи ОСОБА_1 , отриманих за 2018-2019 роки у Військовій частині НОМЕР_1 , за період з березня 2018 року по листопад 2018 року позивачу індексація грошового забезпечення не нараховувалась і не виплачувалась, а у період з листопада 2018 року по березень 2019 року позивачу виплачувалась індексація у сумі 71,08 грн щомісяця. 
Відповідно до витягу з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_6 (по стройовій частині) від 29.10.2019 № 304, позивача з 29 жовтня 2019 року зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення і він вважається таким, що з 29 жовтня 2019 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.
Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 11.02.2023 № 39 майор ОСОБА_1 вважається таким, що з 11 лютого 2023 року справи та посаду здав і вибув до нового місця несення служби.
Отже, матеріалами справи підтверджено, що позивач проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 до реформування) з 29.10.2019 до 11.02.2023.
З 12.02.2023 по теперішній час позивач проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_4 .
18.04.2024  та 19.04.2024 позивач звернувся із заявами до Військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 з проханням надати інформацію про виплачені суми індексації грошового забезпечення та відомості про виплачене грошове забезпечення.
У відповідь на вказані заяви відповідачами надано, зокрема, довідку про доходи позивача за період з 01.07.2017 по 18.03.2019 та архівну відомість з 29.10.2019 по 11.02.2023, з яких вбачається, що у спірний період, тобто з 01.03.2018 по 01.03.2019 та з 01.11.2019 по 31.01.2023, відповідачами не нараховувалась і не виплачувалась позивачу індексація грошового забезпечення із застосуванням щомісячної індексації-різниці відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078.
Позивач вважав, що індексація його грошового забезпечення у спірні періоди часу відповідачами нарахована і виплачена не у повному розмірі, що дає йому підстави вважати такі дії протиправними, у зв`язку з чим він звернувся до суду з цим позовом.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Спершу слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачами. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій задоволені позовні вимоги. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно приписів статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до Конституції України основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та порядок регулювання відносини у цій галузі визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII, у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. 
Відповідно до частин 2, 3 статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1282-ХІІ).
Статтею 2 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Відповідно до статей 4, 6 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку з індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок № 1078. 
Відповідно до пункту 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється у розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка).
Пунктом 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Згідно з пунктом 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
З аналізу наведених вище нормативно-правових актів вбачається, що на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.
Відповідно до пункту 11 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється у розмірі 103 відсотка (застосовується з 01.01.2016 у зв`язку зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 № 77; до 01.01.2016 поріг індексації встановлювався у розмірі 101 відсотка). Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. 
Пунктом 2 Порядку № 1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, серед іншого, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Згідно з пунктом 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
У разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення (пункт 5 Порядку № 1078).
Згідно з підпунктом 2 пункту 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні.
Окрім того, звільнення особи з військової служби жодним чином не позбавляє права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.
Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 07.08.2019 у справі № 825/694/17.
Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Тобто, сума індексація грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті. 
Нормами Закону № 2011-XII передбачено здійснення індексації грошового забезпечення військовослужбовців. Індексація грошового забезпечення за своєю суттю є державною гарантією щодо оплати праці, метою якої є підвищення грошових доходів громадян для компенсації подорожчання/зростання споживчих товарів і послуг внаслідок інфляції. Проведення індексації заробітної плати (грошового забезпечення) є обов`язком підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, у разі коли індекс споживчих цін перевищив поріг індексації.
Доказів нарахування та виплати позивачу у повному обсязі індексації грошового забезпечення у періоди з 01 березня 2018 року по 01 березня  2019 року та з 01 листопада 2019 року по 31 січня 2023 року із врахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 відповідачами до суду не надано.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 1078 в редакції, яка набрала чинності з 01.12.2015, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Схема посадових окладів осіб з числа військовослужбовців Збройних Сил України затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294, яка набрала чинності з 01.01.2008.
Після прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України, базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації став березень 2018 року.
На законодавчому рівні розмір посадового окладу військовослужбовців був встановлений у січні 2008 року (постанова Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб») та в подальшому такий був змінений (зріс) у березні 2018 року (постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»). 
Таким чином, базовими місяцями для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців повинні бути січень 2008 року та березень 2018 року. Водночас всі інші місяці у даному проміжку часу не можуть бути базовими для нарахування індексації, оскільки у проміжку з січня 2008 року по березень 2018 року посадові оклади військовослужбовців, з яких вираховується індексація, залишалися незмінними.
Тобто, з 01.12.2015 базовим місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення є січень 2008 року.
Таким чином, починаючи з грудня 2015 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації мало здійснюватися з місяця, наступного за місяцем підвищення посадового окладу за посадою, яку займає військовослужбовець.
Варто також наголосити, що зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на початок обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації, якщо не підвищується посадовий оклад.
Стосовно неврахування відповідачами вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення за спірні періоди, суд зазначає наступне.
Так, з 1 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078 передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме: 
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3); 
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає суду підстави зробити висновок, що нарахування і виплата індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковим для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, суд дійшов висновку, що повноваження роботодавця щодо виплати цієї суми не є дискреційними. У свою чергу, обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати такий вид індексації грошового забезпечення.
Оскільки 1 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
У цьому контексті слід зауважити, що з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078 позивач (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу у березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21, від 29 березня 2023 року у справі № 380/5493/21, від 6 квітня 2023 року у справі № 420/11424/21, від 20 квітня 2023 року у справі № 320/8554/21, від 11 травня 2023 року у справі № 260/6386/21, від 09 січня 2024 року у справі № 320/9144/21 з подібними правовідносинами.
Як встановлено судами та підтверджується матеріалами справи, відповідачами не нараховувалась і не виплачувалась позивачу індексація-різниця за періоди з 01 березня 2018 року по 01 березня  2019 року та з 01 листопада 2019 року по 31 січня 2023 року.
За таких обставин, місцевий суд дійшов правильного висновку про протиправність дій Відповідача-1 щодо неврахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Постанови № 1078 при нарахуванні та виплаті позивачу індексації грошового забезпечення за періоди з 01 березня 2018 року по 01 березня  2019 року (щодо дій Відповідача-2 в період з 01 листопада 2019 року по 31 січня 2023 року висновки апеляційним судом будуть наведені нижче).
Судами також встановлено, що у лютому 2018 року (виплатний місяць березень 2018 року) розмір грошового забезпечення позивача становив: 10 744,00 грн, а у березні 2018 року (виплатний місяць квітень 2018 року) 11 280,36 грн, що підтверджується довідкою про доходи, отримані з 01.01.2017 по 18.03.2019 у Військовій частині НОМЕР_1 . 
Таким чином, грошовий дохід позивача у зв`язку з підняттям з 01.03.2018 посадових окладів збільшився на 536,36 грн (11 280,36 грн – 10 744,00 грн = 536,36 грн).
Величина приросту індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення у березні 2018 року розрахована наступним шляхом: Лютий 2008 - 102,7% (індекс споживчих цін до попереднього місяця згідно даних Держстата) = 1,027; Березень 2008 - 103,8% = 1,038; Квітень 2008 - 103,1% - 1,031; травень 2008 року - 101,3% = 1,013; вересень 2008 - 101,3% - 100,8% (червень 2008) х 99,5% (липень 2008) х 99,9% (серпень 2008) х 101,1% (вересень 2008) = 1,013; Жовтень 2008 - 101,7% = 1,017; Листопад 2008 - 101,5% = 1,015; Грудень 2008 - 102,1% = 1,021; Січень 2009 - 102,9% = 1,029; Лютий 2009 - 101,5% = 1,015; Березень 2009 - 101,4% = 1,014; Травень 2009 - 101,4% = 100,9% (квітень 2009) х 100,5% (травень 2009) = 1,014; Червень 2009 - 101,1% = 1,011; Жовтень 2009 - 101,4% = 99,9% (липень 2009) х 99,8% (серпень 2009) х 100,8 (вересень 2009) х 100,9% (жовтень 2009) = 1,014; Листопад 2009 - 101.1% = 1,011; Січень 2010 - 102,7% = 100,9% (грудень 2009) х 101,8% (січень 2010) = 1,027; Лютий 2010- 101.9% = 1,019; Вересень 2010 - 103,5% = 100.9% (березень 2010) х 99,7% (квітень 2010) х 99,4% (травень 2010) х 99,6% (червень 2010) х 99,8% (липень 2010) х 101,2% (серпень 2010) х 102,9% (вересень 2010) = 1,035; Грудень 2010 -101,6% = 100,5% (жовтень 2010) х 100,3% (листопад 2010) х 100,8% (грудень 2010) = 1,016; Березень 2011 - 103,3% = 101,0% (січень 2011) х 100,9% (лютий 2011) х 101,4% (березень 2011) = 1,033; Квітень 2011 - 101,3% = 1,013; Червень 2011 - 101,2% = 100,8% (травень 2011) х 100,4% (червень 2011) = 1,012; Березень 2014 - 101,98% = 98,7% (липень 2011) х 99,6% (серпень 2011) х 100,1% (вересень 2011) х 100,0% (жовтень 2011) х 100,1% (листопад 2011) х 100,2% (грудень 2011) х 100,2% (січень 2012) х 100,2% (лютий 2012) х 100,3% (березень 2012) х 100,0% (квітень 2012) х 99,7% (травень 2012) х 99,7% ( червень 2012) х 99,8% (липень 2012) х 99,7% (серпень 2012) х 100,1% (вересень 2012) х 100,0% (жовтень 2012) х 99,9% (листопад 2012) х 100.2% (грудень 2012) х 100,2% (січень 2013) х 99.9% (лютий 2013) х 100,0% (березень 2013) х 100,0% (квітень 2013) х 100,1% (травень 2013) х 100,0%. (червень 2013) х 99,9% (липень 2013) х 99,3% (серпень 2013) х 100,0% (вересень 2013) х 100,4% (жовтень 2013) х 100,2% (листопад 2013) х 100,5% (грудень 2013) х 100,2% (січень 2014) х 100,6% (лютий 2014) х 102,2% (березень 2014) = 1,020; Квітень 2014 - 103,3% = 1,033; Травень 2014 - 103,8 = 1,038; Липень 2014 - 101,4% =. 101,0% (червень 2014) х 100.4% (липень 2014) = 1,014; Вересень 2014 - 103,72% = 100,8% (серпень 2014) х 102,9% (вересень 2014) = 1,037; Жовтень 2014102,4% = 1,024; Листопад 2014 - 101,9% = 1,019; Грудень 2014 - 103,0% = 1,030; Січень 2015 - 103,1% = 1,031; Лютий 2015 - 105,3 = 1,053; Березень 2015 - 110,8% = 1,108; Квітень 2015 - 114% = 1,140; Травень 2015 - 102,2% = 1,022; Листопад 2015 - 101,55% = 100,4% (червень 2015) х 99,0% (липень 2015) х 99,2% (серпень 201.5) х 102,3% (вересень 2015) х 98,7% (жовтень 2015) х 102,0% (листопад 2015) = 1,016; Квітень 2016 - 105,79% = 100,7% (грудень 2015) х 100,9% (січень 2016) х 99,6 (лютий 2016) х 101,0% (березень 2016) х 103,5 (квітень 2016) = 1,058; Жовтень 2016 - 104,0% = 100,1% (травень 2016) х 99,8% (червень 2016) х 99,9% (липень 2016) х 99,7% (серпень 2016) х 101,8% (вересень 2016) х 102,8% (жовтень 2016) = 1,040; Січень 2017 - 103,85% = 101,8% (листопад 2016) х 100,9% (грудень 2016) х 101,1% (січень 2017)= 1,038; Квітень 2017 - 103,74% = 101,0% (лютий 2017) х 101,8% (березень 2017) х 100,9% (квітень 2017) = 1,037; Липень 2017 - 103,13% = 101,3% (травень 2017) х 101,6% (червень 2017) х 100,2% (липень 2017) - 1,031; Жовтень 2017 - 103,12% = 99,9% (серпень 2017) х 102,0% (вересень 2017) х 101,2% (жовтень 2017) = 1,031; Січень 2018 - 103,44% = 100,9% (листопад 2017) х 101,0% (грудень 2017) х 101,5% (січень 2018) = 1,034.
Тобто, 1,027 х 1,038 х 1,031 х 1,013 х 1,013 х 1,017 х 1,015 х 1,021 х 1,029 х 1,015 х1,014 х 1,014 х 1,011 х 1,014 х 1,011 х 1,027 х 1,019 х 1,035 х 1,016 х 1,033 х 1,013 х 1,012 х 1,020 х 1,033 х 1,038 х 1,014 х 1,037 х 1,024 х 1,019 х 1,030 х 1,031 х 1,053 х 1,108 х 1,140 х 1,022 х 1,016 х 1,058 х 1,040 х 1,038 х 1,037 х 1,031 х 1,031 х 1,034 = 3,533 => 353,3%. 353,3% (наростаючий індекс споживчих цін) - 100% = 253,3% (величина приросту індексу споживчих цін). 
У березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1762,00 грн. 
Відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку № 1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 березня 2018 року помножити на величину приросту індексу споживчих цін і поділити на 100, що, в даному випадку, становить: 1762,00 грн х 253,30% : 100 = 4463,15 грн. 
Відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума належної позивачу індексації в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4463,15 грн – 536,36 грн = 3926,79 грн. 
Таким чином, в період з 01.03.2018 по 01.03.2019 Військовою частиною НОМЕР_1 позивачу щомісячно мала нараховуватись та виплачуватись сума індексації-різниці у розмірі 3926,79 грн.
Щодо періоду з 01.03.2019 по 17.03.2019 включно, то така сума індексації становить 3926,79 : 31 х 17 = 2153,40 грн. 
Відтак, апеляційна скарга Відповідача-1 задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги до Відповідача-2, суд першої інстанції висновувався, що при проходженні військової служби в подальшому в ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 теж мав обов`язок нараховувати та виплачувати таку різницю-індексацію, враховуючи розмір отриманого грошового забезпечення позивача за лютий 2018 року та березень 2018 року у Військові частині НОМЕР_1 . 
Тобто, у період з 29.10.2019 по 10.02.2023 включно ІНФОРМАЦІЯ_9 позивачу щомісячно мала нараховуватись та виплачуватись сума індексації різниці у розмірі 3926,79 грн. 
Так, за жовтень 2019 року така сума індексації мала становити: 3926,79 : 31 х 3 = 380,01 грн, за лютий 2023 року - 3926,79 : 28 х 10 = 1402,43 грн, в період з 01.11.2019 по 31.01.2023 - 3926,79 грн щомісячно.

Проте, з такими висновками місцевого суду не може погодитись судова колегія апеляційного суду.
По-перше, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги щодо періоду 2023 року.
В той же час, пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України  від 3 листопада 2022 року № 2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік» зупинено на 2023 рік дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». 
Цей закон не визнавався неконституційним.
Також, в постанові від 28 червня 2024 року в справі № 200/2319/23 колегія суддів Верховного Суду погодилась з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_5 щодо невиплати позивачу в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2023 по 02.03.2023 включно, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 та зобов`язання військової частини НОМЕР_5 нарахувати та виплатити таку індексацію, оскільки пунктом 3 «Прикінцеві положення» Закону України від 03.11.2022 № 2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік» зупинено на 2023 рік дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Окремо слід зауважити, що  норми КАС України не поділяють висновків Верховного Суду щодо застосування норм права на ті, що викладені у постановах, якими справу направлено на новий розгляд, та ті, що викладені у постановах, якими завершений розгляд справи. Подібний підхід також відсутній у судовій практиці. Кожна постанова Верховного Суду в силу частини п`ятої статті 355 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає, а якщо в ній викладені висновки щодо застосування норми права, то такі висновки підлягають врахуванню іншими судами при вирішенні подібних спорів.
Аналогічний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 вересня 2022 року в справі № 910/22858/17.
Отже, підстав для задоволення позовних вимог за період з 01.01.2023 по 11.02.2023 не існує.
По-друге, як зазначалось вище, Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.03.2019 №71 позивача звільнено з військової служби у запас.
Відповідно до витягу з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_6 (по стройовій частині) від 29.10.2019 № 304, позивача з 29 жовтня 2019 року зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення і він вважається таким, що з 29 жовтня 2019 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.
Поза увагою позивача залишилася та обставина, що індексація-різниця виплачується до чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів) з умови перебування на тій же посаді.
Згідно пункту 10-2 Порядку № 1078 (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.
Судами встановлено, що позивач в період з 12.09.2016 по 18.03.2019 проходив військову службу у військовій частини НОМЕР_1 на посаді начальника експлуатаційного відділення експлуатаційного відділу.
Як зазначалось вище, позивач прибув на військову службу до Відповідача-2 (причому на іншу посаду, ніж займав до цього, і з іншим посадовим окладом) пізніше березня 2018 року - місяця підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає військовослужбовець.
Отже, базовим місяцем для позивача при обчисленні індексу споживчих цін для проведення індексації є березень 2018 року, а не січень 2008 року.
Виходячи з розміру виплаченої позивачу індексації, відповідач враховував місяцем підвищення тарифних ставок (посадових окладів) березень 2018 року.
Наприклад, за травень 2022 року. З березня 2018 року по травень 2022 року коефіцієнт індексації складав 36,8%. Розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи – 2481 грн. Розмір індексації за повний місяць складе: 2481 х 36,8% = 913,01 грн (виплачено в наступному місяці - червні того ж року). 
Аналогічно за наступні місяці:
2022 Червень – 2481 х 41 = 1017,21;
2022 Липень – 2600 х 41 = 1066,00;
2022 Серпень – 2600 х 49,3 = 1281,80;
2022 Вересень – 2600 х 49,3 = 1281,80;
2022 Жовтень – 2600 х 49,3 = 1281,80.
Колегія суддів зауважує, що законодавством не передбачено при прийнятті на роботу (службу) з`ясовувати розмір виплачуваної за попереднім місцем роботи (служби) індексації, в тому числі індексації-різниці, та виплачувати її саме в такому розмірі.
Отже, відповідачем не було порушено прав позивача при нарахуванні і виплаті йому індексації грошового забезпечення, не було неправомірно зменшено її розмір, відтак, підстав для задоволення позовних вимог не існує.
Відтак, позивач не має права на нарахування йому за новим місцем служби з 29.10.2019 індексації-різниці, отримуваної у військовій частини НОМЕР_1 по 18.03.2019.
Висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21 (з урахуванням ухвали від 30 березня 2023 року про виправлення описки) та від 29 березня 2023 року у справі № 380/5493/21 з подібними правовідносинами, яка в силу приписів частини  5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) підлягає врахуванню під час розгляду даної справи.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову щодо вимог до Відповідача-2.
За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив часткове порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Відповідача-2 підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду – скасуванню в частині задоволення позовних вимог до цього відповідача.
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані зі сплатою судового збору, за діючим процесуальним законодавством відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -          

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 – задовольнити.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2024 року у справі № 200/2655/24 – скасувати в частині задоволення позову до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2024 року у справі № 200/2655/24 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 14 листопада 2024 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                      І. В. Сіваченко

                                                                                          А. А. Блохін

                                                                                          Т. Г. Гаврищук