ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

05 грудня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/18143/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Коршуна А.О. (доповідач),
                               суддів:  Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,        
розглянув в порядку письмового 
провадження апеляційну скаргу            ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2024р. в адміністративній справі №160/18143/24	
за  позовом:	ОСОБА_1 	
до:  про:	Головного управління Пенсійного фонду України  в   Дніпропетровській  області  визнання дій протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-	

ВСТАНОВИВ: 

04.07.2024р. ОСОБА_1 , за допомогою поштового зв`язку звернувся до  Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі – ГУ ПФУ в Дніпропетровській області) про визнання   протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, судом першої інстанції позов зареєстровано 08.07.2024р.  /а.с. 1-4/.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.07.2024р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження  у справі № 160/18143/24 та справу призначено до  судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження /а.с. 14/.
Позивач, посилаючись у адміністративному позові на те, що він отримує пенсію, яка була призначена відповідно до приписів    ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ,  досягнувши пенсійного віку позивач  22.05.2024р. звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виходячи з показника середньої заробітної плати по Україні за три останні роки (2021-2023 рр.), що передували року звернення (2024р.), але рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській  області йому в призначенні пенсії  було відмовлено, вважаючи це рішення протиправним позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права та просив суд: -     визнати протиправними  дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні за 2014-2016, збільшеного на коефіцієнти 1,17; 1,1; 1,11; 1,14; 1,197; 1,0796 при призначенні з 22.05.2024р. пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та  відмови йому у застосуванні показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують рок звернення, тобто за 2021, 2022, 2023 роки; -   зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату йому пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують рок звернення, тобто за 2021, 2022, 2023 роки.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від 09.09.2024р. у справі №160/18143/24 ОСОБА_1  у задоволенні адміністративного позову відмовлено  /а.с. 176-178/. 
Позивач,   не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, за допомогою засобів поштового зв`язку 09.10.2024р., подав до суду першої інстанції апеляційну скаргу, яку зареєстровано судом 09.10.2024р.  /а.с. 182-185/, та  яку передано до суду апеляційної інстанції 10.10.2024р.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.10.2024р. у справі №160/18143/24 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на  рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2024р. у справі №160/18143/24  /а.с. 193/та витребувано матеріали адміністративної справи, про що судом апеляційної інстанції у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та порядок було повідомлено учасників справи /а.с. 194, 195, 196/.
Позивач, посилаючись у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням  норм чинного законодавства,  просив скасувати рішення суду першої інстанції від 09.09.2024р.  у цій справі та постановити нове рішення, яким задовольнити заявлені ним у справі позовні вимоги у повному обсязі. 
Матеріали адміністративної справи №160/18143/24 надійшли до суду апеляційної інстанції 17.10.2024р. /а.с. 198/.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.10.2024р.  у справі №160/18143/24 призначено розгляд справи в порядку письмового провадження з 19.11.2024р.                     /а.с. 199/, та судом апеляційної інстанції у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та строки було повідомлено учасників справи  /а.с. 200, 201/.
Відповідно до ч. 1 ст.309 КАС України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а положеннями ч. 5 ст.250 КАС України передбачено, що датою ухвалення судового рішення  в порядку письмового провадження  є дата складення повного судового рішення.
Перевіривши  доводи апеляційної скарги та матеріали справи,  законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції  в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з  наступних підстав. 
Під час розгляду справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській  області з 19.11.2014р. і отримує пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до  ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка обчислена відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» / а.с. 10/.
22.05.2024р. позивач у справі,  звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до    Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виходячи з показника середньої заробітної плати по Україні за три останні роки (2021-2023 рр.), що передували року звернення (2024р)
За результатами розгляду вищезазначеної заяви позивача  відповідач листом №35694-26797/К-01/8-0400/24 від 19.06.2024р. повідомив останнього про те, що він з 19.11.2014р.  перебуває на обліку та отримує пенсію, яка призначена відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення», та обчислена відповідно  до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону, призначена пенсія розрахована і виплачується згідно з вимогами чинного законодавства, і підстави для перерахунку щодо зміни виду пенсії відсутні. 
Позивач, який вважає, що  має право на переведення на пенсію за віком відповідно до  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023рр., але таке право заперечується відповідачем, звернувся до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права.
Питання призначення пенсії за віком на загальних підставах врегульовано нормами   Законів України «Про пенсійне забезпечення»   та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до  статті 13 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення»   (далі - Закон №1788-XII) право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
З 01.01.2004р. набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003р. (далі  - Закон №1058-IV).
Відповідно до п.2 розділу  XV  Прикінцевих положень Закону № 1058-IV  пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вищезазначеним особам пенсії призначаються за нормами Закону №1058-IV в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого   Законом  №1788-XII.
У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм    ст.28 Закону №1058-IV.
Статтею 27 Закону №1058-IV встановлено, що розмір пенсії за віком визначається залежно від середньомісячного заробітку та коефіцієнту страхового стажу, обчислених за нормами ст.ст.  24,  40 Закону №1058-IV.
Відповідно до ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього  Закону   з 1 січня 2004 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно зі   ст.40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Відповідно до ч.4  ст.42 Закону №1058-IV, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.
Тобто, особи, які працювали повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, в питаннях пенсійного забезпечення мають пільгу, яка полягає у зниженні пенсійного віку, проте, вид пенсії, що їм встановлюється це пенсія за віком, яка згідно з наведеними положеннями законодавства призначається, перераховуються та виплачується у відповідності з  Законом №1058-IV.
Частиною 3  ст.45 Закону №1058-IV  визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені законодавством.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10.04.2019р. у справі № 336/372/16-а.
Також, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 17.05.2021р. у справі № 185/1473/17, яка за предметом свого правового регулювання є тотожною досліджуваному публічно-правовому спору, зробив  висновок   про те, що у випадку задоволення заяви особи про переведення (призначення) його на пенсію за віком на загальних підставах буде відсутнє переведення з одного виду пенсії на інший, оскільки пенсія за віком на пільгових умовах, призначена йому відповідно до  ст.13 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII, є різновидом пенсії за віком зі зменшенням загального пенсійного віку, що унеможливлює призначення такій особі пенсії за віком на загальних підставах повторно у зв`язку з досягненням загального пенсійного віку, передбаченого   ст.26 Закону №1058-IV.
Подібний правозастосовний підхід є усталеним на рівні судової практики Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду та міститься, зокрема у постанові від 15.05.2020р. у справі № 334/13/16-а.
За приписами ч.5  ст.242 КАС України   при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже приймаючи до уваги вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи позивачу у задоволенні позовних вимог, зробив правильний висновок про відсутність обґрунтованих правових підстав для переведення його з пенсії за віком на пільгових умовах на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV  із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023рр., оскільки позивачу, з 19.11.2014р. була призначена пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до   Закону №1058-IV.
Доводи апеляційної скарги позивача стосовно того, що суд першої інстанції  необґрунтовано   не врахував вимоги норми   Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003р., колегія суддів вважає безпідставними, оскільки заява позивача від 22.05.2024р. стосується призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV  із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023рр., тобто того ж виду пенсії, який він отримує з 2014р., а отже у відповідача були відсутні правові підстави для призначення позивачу пенсії за віком відповідно до   Закону №1058-IV   із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 22.05.2024р.
Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог,  зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду   першої інстанції від 09.09.2024р. у цій справі залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача   залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну   скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду   від 09.09.2024р. у справі №160/18143/24–  залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.
Постанову виготовлено та підписано 05.12.2024р.     
Головуючий - суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова