ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
06 листопада 2024 року
м. Київ
справа № 592/18374/18
провадження № 51-3834 км 24
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                                      ОСОБА_1 ,
суддів                                                                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                                     ОСОБА_4 ,
прокурора                                                                           ОСОБА_5 ,
захисника                                                                           ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 квітня 2023 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 30 травня 2024 року в  кримінальному провадженні стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, який зареєстрований та проживає за адресою:    АДРЕСА_1 
щодо вчинення суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч.  2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 345 Кримінального кодексу України (далі - КК України).
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 квітня 2023 року ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення у стані неосудності суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 3, ст.15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 345 КК України. Застосовано до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з  суворим наглядом.
Відповідно до обставин, детально наведених в ухвалі суду, 23 жовтня 2018 року близько 08:10 ОСОБА_7 зайшов до дитячого садочку АДРЕСА_2 , де в приміщенні роздягальні групи «Дзвіночок» із гаманця жіночої сумки викрав гроші в сумі 100 грн, що належали потерпілій ОСОБА_8 , з іншої жіночої сумки, з гаманця викрав гроші в  сумі 400 грн, що належали потерпілій ОСОБА_9 . У цей час до приміщення роздягальні зайшла ОСОБА_8 , а ОСОБА_7 , розуміючи, що його злочинні дії стали помітними, діючи відкрито, втік з місця вчинення злочину.
04 листопада 2018 року близько 18:10 ОСОБА_7 , перебуваючи біля Центру соціально-психологічної допомоги, розташованого на АДРЕСА_3 , із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, відкрито викрав у ОСОБА_10 мобільний телефон «Nokia 200» вартістю 427 грн.
07 листопада 2018 року близько 10:20 ОСОБА_7 , перебуваючи у службовому приміщенні охорони магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого на АДРЕСА_4 , намагався таємно викрасти мобільний телефон «Samsung j5» вартістю 3100 грн, що належав потерпілій ОСОБА_11 , який на вимогу потерпілої, ОСОБА_7 віддав, діставши з кишені куртки.
31 березня 2019 року близько 12:03 ОСОБА_7 , перебуваючи в магазині «Єва-906 ТОВ «РУШ», розташованого на вул. Засумська, 1 у м. Суми, таємно викрав туалетну чоловічу воду Труассарді Омо об`ємом 100 мл, вартістю 999 грн.
25 червня 2019 року близько 17:38 ОСОБА_7 умисно наніс дільничному офіцеру поліції сектору дільничних офіцерів поліції Відділу превенції Сумського ВП ГУНП у  Сумській області ОСОБА_12 удар ліктем правої руки в область правого вуха та скроні голови, заподіявши ОСОБА_12 побої у вигляді забою м`яких тканин завушної ділянки справа.
Сумський апеляційний суд ухвалою від 30 травня 2024 року апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_13 задовольнив. Ухвалу Ковпаківського районного суду м.  Суми від 10 квітня 2023 року стосовно ОСОБА_7 змінив. Виключив із мотивувальної та резолютивної частини вказаної ухвали місцевого суду посилання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення у стані неосудності суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 345 КК України. У іншій частині ухвалу місцевого суду залишив без змін.
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати оскаржувані судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, зазначає, що:
·                   суди не взяли до уваги та не надали належну оцінку висновку судово-психіатричного експерта № 45 від 08 квітня 2021 року, який підтверджує неосудність ОСОБА_7 та виключає суб`єктивну сторону суспільно-небезпечних діянь;
·                   застосований судами захід медичного характеру не відповідає приписам Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) та вказаного висновку судово-медичної експертизи;
·                   судовий розгляд здійснено в порушення приписів ст. 512 КПК України;
·                   ухвала апеляційного суду не відповідає ст. 419 КПК України.
Заперечень на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходило.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор заперечувала проти задоволення касаційної скарги сторони захисту, просила судові рішення в частині суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.  2 ст. 185 КК України скасувати і закрити кримінальне провадження у зв`язку з  тим, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. 
Захисник підтримав подану касаційну скаргу та просив скасувати оскаржувані судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.
Відповідно до положень ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Суд касаційної інстанції вправі вийти за межі касаційних вимог, якщо цим не погіршується становище засудженого, виправданого чи особи, стосовно якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.
Згідно з приписами ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.
Вимоги п. 2 ч. 2 ст. 52 КПК України передбачають, що участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, стосовно яких передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або  вирішується питання про їх застосування, - з моменту встановлення факту наявності в особи психічного захворювання або інших відомостей, які викликають сумнів щодо її осудності.
За положеннями ч. 1 ст. 512 КПК України судовий розгляд здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, обов`язковою участю фізичної особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, її законного представника та захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу.
Відповідно до матеріалів провадження, висновками експертів від 05 травня 2020  року № 51 та від 08 квітня 2021 року № 45 встановлено, що ОСОБА_7 в  період інкримінованих йому діянь і в цей час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, в ході розгляду справи апеляційним судом захисник ОСОБА_14 двічі зверталась до суду з клопотаннями про відкладення розгляду справи (а. п. 161, 183, т. 5).
Крім того, 30 травня 2024 року захисник ОСОБА_14 звернулась до суду з  клопотанням, в якому остання просила розглядати кримінальне провадження, призначене на 30 травня 2024 року, за її відсутності та за відсутності ОСОБА_7 в порядку, передбаченому положеннями ст. 406 КПК України (а. п. 212, т. 5).
З журналу судового засідання та ухвали суду апеляційної інстанції вбачається, що апеляційний суд розглянув вказане провадження 30 травня 2024 року за відсутності учасників кримінального провадження, оскільки не порушувалось питання про погіршення становища особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 та, як вже зазначалося вище, за результатом апеляційного розгляду Сумський апеляційний суд ухвалою від  30 травня 2024 року апеляційну скаргу прокурора задовольнив, ухвалу місцевого суду змінив, виключив із мотивувальної та резолютивної частин ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 квітня 2023 року посилання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення у стані неосудності суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 345 КК України, в решті рішення залишив без змін.
Водночас згідно зі ст. 324 КПК України, якщо в судове засідання не прибув захисник у  кримінальному провадженні, де участь захисника є обов`язковою, суд відкладає судовий розгляд, визначає дату, час та місце проведення нового засідання і вживає заходів до прибуття його до суду.
Разом з тим, усупереч вимогам статей 52, 324 КПК України, апеляційним судом розглянуто справу за відсутності захисника, участь якого, відповідно до вимог закону, є обов`язковою, що порушило право ОСОБА_7 на захист.
Як визначив Європейський суд з прав людини в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року право кожного обвинуваченого у вчиненні злочину на ефективний захист, наданий захисником, є однією з основних ознак справедливого розгляду. У справах «Мефта та інші проти Франції» (п. 40 рішення від  26 липня 2002 року), «Фам Хоанг проти Франції» (п.39 рішення від 25 вересня 1992 року) та «Максименко проти України» (п. 32 рішення від 20 грудня 2011 року) зазначено, що гарантії забезпечення права на захист не припиняють своєї дії після закінчення провадження в суді першої інстанції.
Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення в будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою.
Отже, враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу суду апеляційної інстанції необхідно скасувати на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України та  призначити новий розгляд кримінального провадження в апеляційному суді,  який необхідно провести з дотриманням усіх вимог КПК України щодо забезпечення права на захист, та з урахуванням доводів касаційної скарги ухвалити законне й  обґрунтоване рішення, яке б відповідало положенням ст. 370, 419 КПК України.
З огляду на допущені порушення колегія суддів позбавлена можливості надати оцінку іншим доводам, наведеним у касаційній скарзі захисника.
За таких обставин касаційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню.
Керуючись статтями 376, 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Сумського апеляційного суду від 30 травня 2024 року стосовно ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є  остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді: 
 
ОСОБА_1                              ОСОБА_2                                 ОСОБА_3