П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

03 грудня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/15919/24	

Перша інстанція: суддя Бездрабко О.І.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Домусчі С.Д.
суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Інституту Військово-Морських Сил Національного університету “Одеська морська академія” на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету “Одеська морська академія” про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходу - індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 05.11.2018, у зв`язку з порушенням строків її виплати, за період 01.01.2016 до 29.03.2024,
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 звернувся з позовом до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету “Одеська морська академія”, в якому просив суд:
- визнати бездіяльність відповідача відносно не проведення компенсації втрати частини доходу - індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по 05.11.2018 р., у зв`язку з порушенням строків її виплати, за період 01.01.2016 р. по 29.03.2024 р., протиправною;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу - індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по 05.11.2018 р., у зв`язку з порушенням строків її виплати, за період 01.01.2016 р. по 29.03.2024 р.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що проходив військову службу в Науково-дослідному центрі Збройних Сил України "Державний океанаріум" (умовне найменування - військова частина НОМЕР_1 ), який згодом відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 р. № 490-р "Про реорганізацію науково-дослідного центру Збройних Сил України "Державний океанаріум" та наказу Міністерства оборони України від 19.09.2018 р. № 479 "Про заходи щодо реорганізації науково-дослідного центру Збройних Сил України "Державний океанаріум", було реорганізовано шляхом приєднання до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія". Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.11.2018 р. № 232 його виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Під час проходження військової служби відповідачем не в повному обсязі виплачувалася індексація грошового забезпечення, внаслідок чого звертався до суду за захистом своїх прав. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.03.2023 р. по справі № 420/5384/23, яке змінено постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2023 р., відповідача зобов`язано нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 р. по 05.11.2018 р. у загальній сумі 28639,20 грн. відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078. Відповідачем на виконання даного рішення суду 29.03.2024 р. виплачено 110580,46 грн. Проте, в порушення ст.4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" відповідачем не виплачено компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року позовна заява ОСОБА_1 до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія" задоволена.
Визнана протиправною бездіяльність Інституту Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія" щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу - індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по 05.11.2018 р., у зв`язку з порушенням строків її виплати, за період 01.01.2016 р. по 29.03.2024 р.
Зобов`язано Інститут Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія" нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу - індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по 05.11.2018 р., у зв`язку з порушенням строків її виплати, за період 01.01.2016 р. по 29.03.2024 р.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Інститут Військово-Морських Сил Національного університету “Одеська морська академія” подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що на момент звільнення позивача закон не передбачав виплату компенсації втрати частини доходу у зв`язку з несвоєчасною виплатою індексації грошового забезпечення.
Позивач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.11.2018 р. № 232 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Згідно даних КП "ДСС" рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.03.2023 р. у справі № 420/5384/23 визнано протиправною бездіяльність Інституту Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія" щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення позивачу за період 01.01.2016 р. по 28.02.2018 р.; зобов`язано Інститут Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія" нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період 01.01.2016 р. по 28.02.2018 р., з урахуванням базового місяця для нарахування індексації січень 2008 року; визнано протиправною бездіяльність Інституту Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія" щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2018 р. по 07.09.2019 р.; зобов`язано Інститут Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія" нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2018 р. по 07.09.2019 р.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2023 р. рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.05.2023 р. скасовано в частині відмовлених позовних вимог та прийнято в цій частині нову постанову, якою визнано протиправною бездіяльність Інституту Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія" щодо невиплати позивачу в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 р. по 05.11.2018 р. включно відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078; зобов`язано Інститут Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія" нарахувати і виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 р. по 05.11.2018 р. у загальній сумі 28639,20 грн. відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078.
На виконання даного судового рішення відповідачем 29.03.2024 р. виплачено на користь позивача 110580,46 грн.
26.04.2024 р. представник позивача звернувся до відповідача із заявою щодо нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходу - індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по 05.11.2018 р., у зв`язку з порушенням строків її виплати, за період з 01.01.2016 р. по 29.03.2024 р. 
Листом від 16.05.2024 р. № 1056/460/1185 відповідач повідомив, що всі належні виплати ОСОБА_1 . Інститутом ВМС НУ "ОМА" здійснено, у зв`язку з чим підстав для нарахування компенсації втрати частини доходу відсутні.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на виплату компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII з наступними змінами та доповненнями у редакції, на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №2011-ХІІ).
За приписами статті 1 цього Закону соціальний захист військовослужбовців це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з частиною 2 статті 12 Закону України №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до пунктів 2, 3 статті 9 Закон України №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Стаття 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (далі - Закон України № 2050-ІІІ) визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Відповідно до статті 3 Закону України № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Згідно зі статтею 4 Закону України № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
З аналізу норм Закону України №2050-ІІІ та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 (далі Порядок №159) слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов:
1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії;
2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата);
3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання);
4) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців;
5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.
Аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що індексація є складовою заробітної плати (грошового забезпечення) та у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.
У статті 3 Закону України №2050-ІІІ зазначено формулювання, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1 3 Закону України №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 11 липня 2017 року №21-2003а16, Верховного Суду від 22 червня 2018 року у справі №810/1092/17 та від 13 січня 2020 року у справі №803/203/17.
Таким чином, з огляду на наявність факту невиплати позивачу сум індексації грошового забезпечення у повному обсязі, суд дійшов висновку, що позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати (грошового забезпечення), у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації - 20.08.2023 року.
Відповідна правова позиція підтримана Сьомим апеляційним адмінстративним судом у справі № 560/16417/23.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням.
Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 2-12, 72-78, 242, 257, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Інституту Військово-Морських Сил Національного університету “Одеська морська академія” - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року у справі № 420/15919/24 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 03.12.2024

Суддя-доповідач 		С.Д. Домусчі	
Судді	  	Г.В. Семенюк    О.І. Шляхтицький