УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
30 вересня 2024 року
м. Київ
справа № 753/6209/22
провадження № 51-4386ск 24
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 травня 2024 року щодо ОСОБА_4 .
Обставини справи

1. Вироком Дарницького районного суду міста Києва від 12 липня 2023 року, залишеним без змін апеляційним судом,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку м. Києва,
визнано невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених                    ч. 3 ст. 362, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 354 Кримінального кодексу України (далі - КК)  у зв`язку з недоведеністю в її діянні складу інкримінованих кримінальних правопорушень.
2.  ОСОБА_4 обвинувачувалася в тому, що вона, будучи терапевтом Амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 4 - Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико - санітарної допомоги № 2 Дарницького району м. Києва, уповноваженою особою, яка відповідно до займаної посади, наділена правом доступу до електронної системи охорони здоров`я та внесення до неї відомостей, які підтверджуються електронним цифровим підписом, діючи за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), розробили та впровадили протиправний механізм, направлений на здійснення несанкціонованої зміни інформації, яка обробляється в автоматизованих система, а саме, на внесення до електронної системи охорони здоров`я в інтересах окремих осіб завідомо неправдивих відомостей про проведення вакцинації від короно вірусної хвороби COVID-19, без фактичного проведення такої вакцинації та за грошову винагороду.
Доводи касаційної скарги

3. Прокурор просить скасувати оскаржене рішення та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
4. Прокурор зазначає, що суд апеляційної інстанції, не надав належної оцінки доказам як окремо кожному, так і в їх сукупності та прийшов до необґрунтованого висновку про недоведеність вини ОСОБА_4 ..
5. Також, на думку прокурора, апеляційний суд порушив вимоги щодо безпосередності дослідження доказів, оскільки відмовив прокурору у задоволенні клопотання про виклик та допит свідків у кримінальному провадженні та дослідженні доказів.
Оцінка Суду

6. Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, Суд вирішив відмовити у відкритті касаційного провадження.
7. Згідно з частиною 2 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) при вирішенні питань про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього ж Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 433 КПК, касаційна інстанція перевіряє правильність застосування судами першої й апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
8. Прокурор навів доводи, які зводяться до незгоди з оцінкою судами попередніх інстанцій доказів, що саме по собі не може свідчити про порушення ними кримінального або кримінального процесуального закону і не дає підстав для скасування оскаржених рішень. 
9. Суд першої інстанції дослідив усі обставини справи, які належать до предмету доказування й відповідно до статті 94 КПК дав оцінку наданим доказам. Суд не вбачає в судових рішеннях підстав ставити під сумнів оцінку судами попередніх інстанцій достовірності доказів.
10.  Як видно з  копії судового рішення районний суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, на підставі показань обвинуваченої, свідків та дослідивши письмові докази дійшов висновку про те, що їх не можна покласти в основу обвинувачення, оскільки вони як самі по собі, так і в сукупності, прямо чи не прямо не підтверджують наявність у діях ОСОБА_4 ознак кримінальних правопорушень, в яких вона обвинувачується. 
11. Також, Суд відхиляє довід сторони обвинувачення про те, що відмова апеляційного суду повторно дослідити докази дає підстави для скасування його рішення. Суд нагадує, що згідно з ч. 3 ст. 404 КПК за клопотанням сторони повторне дослідження обставин, установлених під час кримінального провадження, є обов`язковим лише за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повно або з порушеннями. У касаційній скарзі не зазначається, які саме обставини, що мають істотне значення для кримінального провадження, залишилися не дослідженими і які дії чи рішення суду першої інстанції завадили стороні обвинувачення їх дослідити. 
12. Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. ст. 370, 419 КПК, є законною, обґрунтованою і вмотивованою.
13. З огляду на викладене, Суд вважає, що касаційна скарга прокурора та додані до неї матеріали не дають підстав для їх задоволення.
Керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд 
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 травня 2024 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді

 
ОСОБА_1                                 ОСОБА_2                      ОСОБА_3