КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                  
Справа № 752/17844/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/11716/2024
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
20 листопада 2024 року                                                                                           м. Київ
     Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:
                                                                                 
                                    судді-доповідача     Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Музичко С.Г., Олійника В.І.,                                                                    
                                         при секретарі      Даньшиній І.Ю.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Незнайко Євген Вікторович, приватний виконавець Бережний Ярослав Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 березня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Мазура Ю.Ю.,- 
 
  встановив:
 
У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 909 про стягнення з позивача на користь ЗАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором              № СМ-SME004/12/2006 від 28 березня 2006 року станом на 16 червня 2021 року у розмірі 13 107,75 дол. США, шляхом реалізації земельної ділянки, яку ОСОБА_1 передав у забезпечення виконання зобов`язання на підставі договору іпотеки                № PM-SME004/128/2006 від 28 грудня 2006 року за реєстровим номером 8481. 
Заява обґрунтована тим, що виконавчий напис вчинено з порушенням норм чинного законодавства. Приватним нотаріусом не перевірено належним чином безспірність характеру правовідносин та дійсну суму заборгованості за кредитним договором. Не встановлено пропуск трирічного строку давності, встановлений ст. 88 Закону України «Про нотаріат». 
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 11 березня                2024 року у задоволенні позовної заяви відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 .
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду.
Встановлено, що 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В. вчинено виконавчий напис № 909, яким запропоновано стягнути земельні ділянки № 48 та № 50, загальною площею      0, 2810 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які належать на праві власності    ОСОБА_1 .
 За рахунок коштів, отриманих від реалізації земельних ділянок, запропоновано задовольнити вимоги стягувача АТ «ОТП Банк» у розмірі                 13 107 дол. 75 центів, що еквівалентно до гривні по офіційному курсу НБУ на 16 червня 2021 року (26 925 грн 00 коп.) - 352 905 грн 97 коп. заборгованості за кредитним договором № СМ-SME004/128/2006.
У забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором позивачем передано земельні ділянки № 48 та № 50 на підставі договору іпотеки     № PM-SME004/128/2006, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З. 28 грудня 2006 року за № 8481.
Стягнення проводиться за період 28 грудня 2006 року по 20 серпня                2013 року.
На підставі виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Бережним Я.В. 24 червня 2021 року відкрито виконавче провадження               № НОМЕР_1.
Обгрунтовуючи позов, ОСОБА_1 зазначив, що виконавчий напис вчинений з грубим порушенням чинного законодавства. Не перевірено безспірність характеру правовідносин та дійсну суму заборгованості за кредитним договором. Не встановлено пропуск трирічного строку давності, встановлений ст. 88 Закону України «Про нотаріат».
Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
У відповідності до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України   «Про виконавче провадження».
В постанові Верховного Суду від 11 липня 2019 року у справі №461/4609/16-ц зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України Про нотаріат ). Але характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) вказала, що строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений статтею 88 Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах, тобто цей строк підлягає застосуванню й у відносинах між юридичними особами. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Так, підставою для вчинення виконавчого напису є кредитний договір                 № СМ-SME004/128/2006 від 28 грудня 2006 року.
Пунктом 2 частини 1 кредитного договору передбачено остаточну дату повернення кредиту - 26 грудня 2011 року.
Відповідно довиконавчого напису від 16 червня 2021 рокузаборгованість за кредитним договором стягується за період з 28 грудня 2006 року по 20 серпня 2013 року.
Так, право вимоги у банку до ОСОБА_1 виникло 27 грудня 2011 року, відтак, виконавчий напис може бути вчинено до 26 грудня 2014 року.
Враховуючи, що виконавчий напис № 909 вчинено нотаріусом 16 червня 2021 року із порушенням положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат», колегія суддів вважає обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 .
Протилежний висновок суду першої інстанції є помилковим.
Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки матеріалами справи підтверджено порушення приватним нотаріусом положення ст. 88 Закону України «Про нотаріат» щодо встановленого трирічного строкузвернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. 
Відтак, суд першої інстанції помилково та необгрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 11 березня 2024 року ухвалене з неповним з`ясування обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-   
   постановив:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 березня                  2024 року скасувати.
Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Незнайко Євген Вікторович, приватний виконавець Бережний Ярослав Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 909, вчинений приватним виконавцем Київського міського нотаріального округу Незнайком Євгеном Вікторовичем від 16 квітня 2021 року про стягнення з  ОСОБА_1 на користь ЗАТ «ОТП Банк» суму у розмірі 13 107 доларів США 75 центів, що еквівалентно до гривні по офіційному курсу Національного банку України на 16 червня 2021 року 352 905 гривень 97 копійок, шляхом реалізації земельної ділянки, яку ОСОБА_1 передав у забезпечення виконання зобов`язання на підставі договору іпотеки                                  № PM-SME004/128/2006 від 28 грудня 2006 року за реєстровим номером 8481.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на користь  ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 362 грн 00 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.
 
Повний текст складено 29 листопада 2024 року.

 
Суддя-доповідач                                                                                            Є.В. Болотов 

 

Судді:                                                                                                             С.Г. Музичко

 

                                                                                                                          В.І. Олійник