ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

12 грудня 2024 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 730/871/24
Головуючий у першій інстанції – Луговець О. А.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1496/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.
суддів: Онищенко О.І., Шитченко Н.В.,
сторони: позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» на рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 06 вересня 2024 року (місце ухвалення – м. Борзна) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, 
                                     В С Т А Н О В И В:
У липні 2024 року ТОВ «Коллект центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором. В обґрунтування посилалось на те, що 19.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 102376535 за умовами якого сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором надавши позичальнику кредитні кошти, проте відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка становить 50 655, 15 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 8 100, 00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 41 655, 15 грн; заборгованість за комісіями – 900, 00 грн.
Позивач зазначає, що 17.12.2021 ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал», яке в подальшому 10.03.2023 відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитним договором до позичальників, в тому числі і за договором № 102376535, таким чином ТОВ «Коллект центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 102376535.
У позові позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект центр» заборгованість за договором про споживчий кредит № 102376535 від 19.07.2021 у розмірі 50 655, 15 грн; понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3 028, 00 грн; понесені витрати на правову допомогу у розмірі 13 000, 00 грн.
Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 06.09.2024 у задоволенні позову ТОВ «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором відмовлено повністю.
В обґрунтування рішення суд прийшов до висновку, що хоча між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 і було укладено договір в електронній формі, проте позивачем не доведено факт отримання позичальником коштів, відповідно не доведено наявність у відповідача перед позивачем заборгованості у заявленому в позові розмірі.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду директор ТОВ «Коллект центр» Ткаченко М.М. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 06.09.2024 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
За доводами апеляційної скарги оскаржуване рішення ухвалено в порушення норм матеріального та процесуального права, висновки суду є необґрунтованими та не відповідають матеріалам справи.
В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що висновки суду щодо недоведеності позивачем перерахування кредитних коштів позичальнику не відповідає матеріалам справи, оскільки перерахунок кредитних коштів підтверджується довідкою про ідентифікацію ТОВ «Мілоан» та платіжним дорученням № 30075739 від 19.07.2021 про перерахунок ОСОБА_1 9 000,00 грн на картку № НОМЕР_1 згідно Договору № 102376535. Разом з тим, апелянт посилається, що відповідачем не надано жодного доказу щодо неотримання кредитних коштів чи факту відсутності у нього заборгованості за договором.
У скарзі апелянт в обґрунтування зарахування грошових коштів відповідачу посилається на відомості витребувані в банку-емітента платіжної картки ОСОБА_1 АТ «Перший Український Міжнародний Банк» щодо  виписки по рахунку, з яких вбачається, 19.07.2021 була виявлена операція про надходження грошових коштів у сумі 9 000,00 грн через сервіс іншого банку. Крім того, зазначає, що у виписці вбачається зарахування відповідачу 9 000,00 грн 19.07.2021, та інших зарахувань 19.07.2021 на суму 9 000,00 грн не було на картку відповідача. Таким чином факт перерахування коштів на виконання кредитором свого обов`язку є доведеним, що підтверджується також зі збігом номеру картки позичальника в платіжному дорученні та у відповіді банку.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 – адвокат Філатова О.С. в обґрунтування законності оскаржуваного рішення посилається на те, що позивачем не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що відповідачу ТОВ «Мілоан» були перераховані грошові кошти в обумовленому кредитним договором розмірі – 9 000, 00 грн. Крім того, зазначає, що платіжне доручення № 30075739 від 19.07.2021, розрахунки заборгованості, договори факторингу та реєстри боржників до них, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту та користування ним, а отже не є належними доказами наявності заборгованості. У відзиві заявник зазначає, що банк-емітент (АТ «Перший Український Міжнародний Банк») не підтвердив надходження коштів на картку відповідача від ТОВ «Мілоан» за доданим до позовної заяви платіжним дорученням, водночас зазначив про надходження ОСОБА_1 коштів у сумі 9 000, 00 грн через сервіс іншого банку. Також у виписці по картковому рахунку відповідача відсутня інформація про сплату ним 09.09.2021 (чи близькі до цього дати) ТОВ «Мілоан» коштів у сумах 900,00 грн і 1 260, 00 грн на виконання кредитного договору від 19.07.2021.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги частково та скасування рішення суду першої інстанції враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Судом встановлено, що 19.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит №102376535 (далі Договір), згідно умов якого товариство зобов`язувалось надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 9 000,00 грн (п.1.1, 1.2), строком на 30 днів з 19.07.2021 (строк кредитування) (п.1.3), термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 18.08.2021 (п.1.4.), комісія за надання кредиту 900,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00% від суми кредиту одноразово (п.1.5.1), проценти за користування кредитом 2 700,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2), стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6.), а позичальник повинен був своєчасно повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (п.1.1) (а.с. 6-10).
Додатком №1 до Договору є Графік платежів за договором про споживчий кредит 102376535 від 19.07.2021 (а.с. 10 зворот).
Додатком № 2 до Договору є Паспорт споживчого кредиту № 102376535 (а.с. 11).
Матеріали справи містять Анкету-заяву на кредит № 102376535 від позичальника ОСОБА_1 , дата створення якої зазначена – 19.07.2021, за умовами якої погоджені умови кредитування на суму 9 000,00 грн у валюті: Українська гривня, строк кредиту: 30 днів з 19.07.2021, дата повернення – 18.08.2021, сума повернення 12 600, 00 грн, комісія за надання: 10,00 % одноразово, ставка процентів: 1,00 % за кожен день користування (а.с. 12).
З копії довідки про ідентифікацію вбачається, акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор: L27244; дата відправки ідентифікатора позичальнику: 19.07.2021; номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор: 380677331998 (а.с. 13).
Згідно копії платіжного доручення 30075739 від 19.07.2021 ТОВ «Мілоан» перерахувало 9 000, 00 грн, де банк отримувача зазначено «VISA», кредитний рахунок № НОМЕР_2 , призначення платежу: кошти згідно договору 102376535 (а.с. 13 зворот).
Згідно копії відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором 102376535 ОСОБА_1 19.07.2021 було надано кредит в розмірі 9 000, 00 грн (а.с. 14-15).
17.12.2021 між ТОВ «Вердикт капітал» (Фактор) і ТОВ «Мілоан» (Клієнт) (а.с. 18-23), в подальшому 10.03.2023 між ТОВ «Коллект центр» (Фактор) і ТОВ «Вердикт капітал» (Клієнт) (а.с. 24-29), були укладені відповідні договори факторингу, за якими до позивача, як Нового кредитора, перейшло право грошової вимоги до ряду боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, серед яких значиться й борг ОСОБА_1 за укладеним із ТОВ «Мілоан» кредитним договором №102376535 від 19.07.2021 у сумі 22 710,15 грн, з яких: 8 100,00 грн – борг за тілом кредиту, 13 710, 15 грн – борг за процентами, 900, 00 грн – борг за комісією.
Згідно реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги від 10.03.2023 загальна сума заборгованості ОСОБА_1 по договору № 102376535 складає 50 655, 15 грн, яка складається з заборгованості по основній сумі кредиту – 8 100, 00 грн, сума заборгованості за нарахованими процентами – 41 655, 15 грн, сума заборгованості за нарахованими комісіями – 900, 00 грн (а.с. 30).
З інформації наданої ТОВ «Перший український міжнародний банк» вбачається, що банком була проведена перевірка щодо неповного номеру банківської картки № НОМЕР_3 , сума, дата платежу та ТОВ «Мілоан», за результатами якої повідомляє про неможливість підтвердження надходження коштів згідно платіжного доручення від ТОВ «Мілоан», на користь ОСОБА_1 на банківську картку № НОМЕР_4 . Разом з тим, повідомлено, що в результаті аналізу операцій, здійснених по карті 4314140002320825 яка відкрита на ім`я ОСОБА_1 за 19.07.2021 – була виявлена операція по надходженню грошових коштів у сумі 9 000, 00 грн через сервіс іншого банку Оскільки вказаний сервіс не знаходиться на обслуговуванні банку, тому для отримання детальної інформації про вказану операцію рекомендовано звернутися безпосередньо до банку-еквайру цього сервісу (а.с. 71).
Згідно виписки по рахунку, відкритого на ОСОБА_1 у  ТОВ «Перший український міжнародний банк» за період з 19.07.2021 по 03.08.2024 вбачається, що 19.07.2021 на рахунок відповідача було зараховано 9 000, 00 грн (а.с. 72 зворот).
Згідно розрахунку заборгованості фізичної особи ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал», станом на 10.03.2023 загальна сума заборгованості становить 50 655, 15 грн, яка складається з заборгованості по основній сумі кредиту – 8 100, 00 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги – 13 710, 15 грн, заборгованість з комісії – 900, 00 грн, нараховані відсотки зг.кр.дог. – 27 945, 00 грн (а.с. 16).
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку, що хоча між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 і було укладено договір в електронній формі, проте позивачем не доведено факт отримання позичальником коштів, відповідно не доведено наявність у відповідача перед позивачем заборгованості у заявленому в позові розмірі.
Однак, погодитись з такими висновками районного суду не може апеляційний суд через невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Матеріалами справи підтверджується, що 19.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит №102376535 в електронній формі і який підписаний відповідачем шляхом використання одноразового пароля, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію».
У вказаному договорі сторонами погоджено всі його істотні умови щодо суми і строку кредиту сплати відсотків за користування позикою, розмір і тип процентної ставки.
Кредитний договір є дійсним, у судовому порядку не оскаржувався. 
Відповідачем ОСОБА_1 не надано ні суду першої, ні апеляційної інстанції належних і допустимих документальних доказів на спростування факту укладення Договору про споживчий кредит №102376535.
Як вбачається, договір був підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна Особистого кабінету і пароля Особистого кабінету Кредитний договір між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 не був би укладений, таким чином  сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).
Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що позивачем не було надано доказів про перерахування відповідачу грошових коштів обумовлених у кредитному договорі.
Так, матеріали справи містять копію платіжного доручення 30075739 від 19.07.2021, згідно якої ТОВ «Мілоан» перерахувало 9 000, 00 грн, де банк отримувача зазначено «VISA», кредитний рахунок № НОМЕР_2 , призначення платежу: кошти згідно договору 102376535 (а.с. 13 зворот); довідку про ідентифікацію  ОСОБА_1 (а.с. 13); копію відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором 102376535 ОСОБА_1 19.07.2021 було надано кредит в розмірі 9 000, 00 грн (а.с. 14-15), та крім того, факт перерахування коштів на картковий рахунок відповідача підтверджується листом АТ «ПУМБ» (а.с. 71).
Відповідачем не надано суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить.
Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких.
З урахуванням викладеного вище знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги ТОВ «Коллект центр» про те, що висновки суду щодо недоведеності кредитором перерахування кредитних коштів позичальнику не відповідає матеріалам справи, тому факт перерахування коштів на виконання кредитором свого обов`язку є доведеним, таким чином у зв`язку з встановленими обставинами справи спростованими є доводи відзиву представника ОСОБА_1 – адвоката Філатова О.С. про не доведення позивачем зарахування коштів на картку відповідача від ТОВ «Мілоан» за доданим до позовної заяви платіжним дорученням.
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Встановивши, що позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 102376535 від 19.07.2021, а відповідач, в свою чергу, отримав кредитні кошти та не повернув їх у встановлений договором строк, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Коллект центр», проте не в повному обсязі підлягає до стягнення заявлена сума заборгованості, враховуючи наступне.
Оскільки відповідач не виконує умови укладеного Договору, в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором, кошти за кредитом не повернув, що підтверджується наданими позивачем доказами, які відповідач не спростував, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення загальної суми 21 855, 15 грн, яка складається з: сума заборгованості за тілом кредиту – 7 200, 00 грн, проценти за користування кредитом – 13 755, 15 грн, комісія за надання кредиту – 900, 00 грн.
Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Відповідно до статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
За умовами кредитного договору сторони встановили строк кредитування 30 днів та останнім днем погашення кредиту був визначений 18.08.2021. 
При цьому встановлено, що у встановленому порядку строк дії спірного кредитного договору сторонами  був пролонгований  відповідно до п.п. 1.6, 2.3.1.2 Договору.
При цьому позивач не заявив до ОСОБА_1 вимоги про стягнення процентів, які передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, як міру відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Отже, за умовами Договору про споживчий кредит № 102376535 сторони погодили строк його дії до 17.10.2021, тому починаючи із зазначеної дати, фінансова установа не мала права нараховувати проценти за користування кредитом.
Відповідно до п. 2.3.1.2 Договору про споживчий кредит позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування на стандартних умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. Договору.
Проаналізувавши умови Договору про споживчий кредит суд прийшов до висновку, оскільки пунктами 1.3, 1.4 цього кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит та проценти за користування кредитом 18.08.2021 та відповідно Договір пролонгується  на 60 днів, термін закінчення кредиту є 17.10.2021.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Як вбачається з додатку №1 до договору про споживчий кредит № 102376535 від 19.07.2021, сторони погодили графік платежів за договором про споживчий кредит № 102376535 від 19.07.2021, а саме дату видачі кредиту – 19.07.2021, чисту суму кредиту – 8100, 00 грн, проценти за користування кредитом – 2 700, 00 грн, кількість днів у розрахунковому періоді - 30, комісію за надання кредиту – 900, 00 грн, загальну вартість кредиту – 12 600, 00 грн (а.с. 10 зворот).
Отже враховуючи заявлені вимоги позивачем, та доводи апеляційної скарги, якими позивач обґрунтовує незаконність рішення суду першої інстанції, а саме не врахування сплати тіла кредиту та процентів по кредиту в сумі 900 гр та 1260 грн, апеляційний суд приходить до висновку про врахування вказаних коштів при визначенні розміру заборгованості, отже для визначення розміру заборгованості слід  8 100, 00 грн – 900, 00 грн = 7200 грн, отже саме така сума заборгованості по тілу кредиту підлягає до стягнення.
Крім того, враховуючи, що позичальнику згідно договору споживчого кредиту було надано грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 9 000,00 грн (п.1.1, 1.2), строком на 30 днів з 19.07.2021 (строк кредитування) (п.1.3), термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 18.08.2021 (п.1.4.), комісія за надання кредиту 900,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00% від суми кредиту одноразово (п.1.5.1), проценти за користування кредитом 2 700,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2), стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6.), тому з врахуванням вказаних умов договору та приведених відомостей про нарахування та погашення кредиту до стягнення  підлягають відсотки з 19.07.2021 по 18.08.2021 в розмірі  2 700,00 грн, які нараховуються за ставкою 1.00 відсоток від фактичного залишку кредиту, з 18.08.2021  по 17.10.2021, з урахуванням наданих відомостей про щоденні нарахування і погашення, якими позивач обґрунтовує розмір заборгованості за цей період становить 11 052, 72 грн, з врахуванням сплачених процентів по кредиту у сумі 1 260,00 грн, на які посилається апелянт(а.с. 14-15).
Отже загальний розмір заборгованості за відсотками за період з 19.07.2021 по 17.10.2021, з урахуванням терміну пролонгації на 60 днів становить 13 755, 72 грн.
З урахуванням викладеного вище, судом встановлено, що підтверджується матеріалами справи, що 19.07.2021 між ТОВ «Мілоан» (правонаступником є ТОВ Коллект центр) та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит №102376535 в електронній формі, згідно якого, позичальнику було надано кредит терміном на 30 днів, який було пролонговано на 60 днів, отже до стягнення підлягає заборгованість по тілу кредиту з урахуванням наведених розрахунків у розмірі 7 200,00 грн, 900 грн комісії та відсотків 13 755, 72 грн, в іншій частині позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з урахуванням викладених мотивів.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позову, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору (а.с. 1, 199) в розмірі 1300, 75 грн за розгляд справи в суді першої інстанції, та 1953, 06 грн за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Крім того, на підставі ст. 137, ч. 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу, яку позивач поніс у зв`язку з пред`явленням позову.
Професійна правнича допомога надана позивачу у зв`язку з пред`явленням позову становить 13 000, 00 грн, що підтверджується копією договору № 07-06/2024 про надання правової допомоги від 07.06.2024 укладеного між ТОВ «Коллект Цент» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» (а.с. 34 зворот-35), заявкою на надання юридичної допомоги № 195 від 07.06.2024 на суму 13 000 грн (а.с. 38), витягом з Акту № 2 про надання юридичної допомоги від 10.06.2024 на суму 13 000 грн (а.с. 39).
З урахуванням часткового задоволення позову (43 %), колегія суддів апеляційного суду вважає, що заявлений розмір витрат на правову допомогу, яку позивач поніс у зв`язку з пред`явленням позову, слід розподілити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме стягнути з відповідача на користь ТОВ «Коллект центр» в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції 5 590, 00 грн.
Керуючись ст. 141, 367, 374, 376 ч. 1 п. 3, 4, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,
                                     П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» - задовольнити частково.
Рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 06 вересня 2024 року - скасувати.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором – задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (місцезнаходження юридичної особи: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306, ЄДРПОУ 44276926) заборгованість за Договором про споживчий кредит № 102376535 від 19.07.2021 у розмірі 21 855,15 грн, яка складається з: сума заборгованості за тілом кредиту – 7 200, 00 грн, проценти за користування кредитом – 13 755, 15 грн, комісії за надання кредиту – 900, 00 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» 1 300, 75 грн у рахунок відшкодування судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 1 953, 06 грн – за розгляд справи судом апеляційної інстанції.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 5 590, 00 грн.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст рішення складено 12.12.2024.
Головуючий                                                 Судді :