ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

08 жовтня 2024 року 	м.Суми	

Справа №581/870/23 
Номер провадження 22-ц/816/1318/24
22-ц/816/1319/24
Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Філонової Ю. О. ,  Рунова В. Ю. 
за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М., 
сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач  – ОСОБА_2 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 23 лютого 2024 року, повний текст якого складено 01 березня 2024 року, та додаткове рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 18 березня 2024 року, в складі судді Бутенка Д.В., ухвалене у с-щі Липова Долина,

                                                                     в с т а н о в и в:  

06 жовтня 2023 року ОСОБА_1 , через свого представника – адвоката Маківського В.О., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, уточнивши який (т.1, а.с. 156) просив:
1. Визнати, що житловий будинок загальною площею 76,8 кв.м (житлова площа 44.6 кв.м.), а також гараж, літня кухня, прибудова, сарай, погріб, вбиральня, сіни, ганок, огорожа, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;
2. Визнати, що земельна ділянка площею 0,1222 га, кадастровий номер: 5923255100:05:004:0593, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;
3. Визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 76,8 кв.м (житлова площа 44,6 кв.м), а також гараж, літня кухня, прибудова, сарай, погріб, вбиральня, сіни, ганок, огорожа, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
4. Визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 76,8 кв.м (житлова площа 44,6 кв.м), а також гараж, літня кухня, прибудова, сарай, погріб, вбиральня, сіни, ганок, огорожа, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
5. Визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1222 га, кадастровий номер: 5923255100:05:004:0593, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
6. Визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1222 га., кадастровий номер: 5923255100:05:004:0593, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
7. Виділити в особисту приватну власність ОСОБА_2 грошові заощадження у розмірі 3300 доларів США, що станом на 20 вересня 2023 року становило 125 730 гривень (курс долара згідно з відомостями ПРАТ «Приватбанк» 38,1 гривень за 1 долар) та 182,5 Євро, що станом на 20 вересня 2023 року становить 7573,75 гривень (курс євро згідно з відомостями ПРАТ «Приватбанк» 41,5 гривень за 1 євро);
8. Виділити в особисту приватну власність ОСОБА_1 грошові заощадження у розмірі 3300 доларів США, що станом на 20 вересня 2023 року становило 125 730 гривень (курс долара згідно з відомостями ПРАТ «Приватбанк» 38,1 гривень за 1 долар) та 182,5 Євро, що станом на 20 вересня 2023 року становить 7573,75 гривень (курс євро згідно з відомостями ПРАТ «Приватбанк» 41,5 гривень за 1 євро), поклавши всі судові витрати по справі на відповідача.
Свої вимоги мотивував тим, що з 21 квітня 2007 року по вересень 2023 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . У період шлюбу ними у власність було набуто спільне сумісне майно загальною вартістю 1496500 грн у виді будинку, гаражу, погребу, сараю, літньої кухні вартістю 1326500 грнвень, паркан з профнастилу вартістю 35000 грн, паркан з профнастилу каменю та цегли разом з хвірточкою та металевими воротами вартістю 100000 грн, металеві ворота та хвіртка вартістю 10000 грн, земельна ділянка площею 0,1222 га (кадастровий номер: 5923255100:05:004:0593) вартістю 25000 грн, а також транспортні засоби загальною вартістю 499700 грн у виді автомобілю марки «Volkswagen Jetta», 2016 року випуску, вартістю 351000 грн, автомобіль «ГАЗ 3302», 2002 року випуску, вартістю 80000 грн, причіп вартістю 14700 гривень та мотоцикл Lifan LF 175-2Е, вартістю 54000 грн, а також різні побутові речі загальною вартістю 316730 грн. Крім цього, за час їх спільного проживання сформовані сімейні заощадження у виді готівкових коштів, а саме: долари США – 6600, що станом на 20 вересня 2023 року становило 251460 грн (курс долара згідно з відомостями ПРАТ «Приватбанк» 38,1 грн за 1 долар), євро – 365, що станом на 20 вересня 2023 року становило 15147,50 грн (курс євро згідно з відомостями ПРАТ «Приватбанк» 41.5 грн за 1 євро).
Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 23 лютого 2024 року задоволено частково позов ОСОБА_1 , в особі його представника ОСОБА_3 , до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного сумісного майна подружжя.
Визнано дерев`яний житловий будинок, обкладений цеглою, літ. А-1 загальною площею 76,8 кв.м (житлова площа 44,6 кв.м.), а також гараж літ. Б, літню кухню літ. В, цегляну прибудову літ. в, сарай літ. Г, погріб літ. п/г, вбиральню літ. У, цегляні сіни літ. а, ганок літ. кр, огорожу №1-4, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..
Визнано земельну ділянку площею 0,1222 га, кадастровий номер: 5923255100:05:004:0593, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Визнано за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину дерев`яного житлового будинку, обкладеного цеглою літ. А-1, загальною площею 76,8 кв.м (житлова площа 44,6 кв.м.), гаражу літ. Б, літньої кухні літ. В, цегляної прибудови літ. в, сараю літ. Г, погрібу літ. п/г, вбиральні літ. У, цегляних сіней літ. а, ганку літ. кр, огорожі №1-4, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнано за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину дерев`яного житлового будинку, обкладеного цеглою літ. А-1, загальною площею 76,8 кв.м. (житлова площа 44,6 кв.м.), гаражу літ. Б, літньої кухні літ. В, цегляної прибудови літ. в, сараю літ. Г, погрібу літ. п/г, вбиральні літ. У, цегляних сіней літ. а, ганку літ. кр, огорожі №1-4, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнано за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1222 га, кадастровий номер: 5923255100:05:004:0593, з цільовим призначенням – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнано за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1222 га, кадастровий номер: 5923255100:05:004:0593, з цільовим призначенням – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відмовлено у задоволенні позову в частині поділу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 грошових заощаджень подружжя у розмірі 6600 доларів США та 365 євро.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 11407 грн 00 коп. судового збору.
Додатковим рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 18 березня 2024 року задовольно частково заяву представника позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення за позовом ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного сумісного майна подружжя.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6800 грн витрат за надану професійну правничу допомогу у даній справі.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позову про поділ грошових заощаджень подружжя у розмірі 6600 доларів США та 365 євро, розподілу судових витрат та скасувати додаткове рішення в частині розподілу витрат на правничу допомогу.
Вважає, що позовні вимоги про поділ грошових заощаджень розглянуто судом односторонньо, необ`єктивно, поверхнево, без належного дослідження доказів, проігноровано більшу частину показів свідка ОСОБА_4 , яка вказувала, що бачила грошові кошти в заявленій сумі саме в оглянутих судом обгортках від упаковок грошей із написами, вчиненими почерком відповідачки. Ставить під сумнів і покази інших свідків у справі, які є заінтересованими особами і свідчили проти позивача, а також покази неповнолітнього сина ОСОБА_5 .  
Доводить необ`єктивність висновків суду про не підтвердження належними та допустимими доказами наявність заявленої суми грошових коштів в іноземній валюті у володінні та розпорядженні сторін станом на день виникнення цього спору, оскільки їх наявність зафіксовано на фотосвітлинах з обгортками від упаковок грошей. 
Вказує про невиправдане залишення спірної суми грошових заощяджень відповідачці, які вона приховала та привласнила на свою користь. Не визнання відповідачкою грошових заощаджень не свідчить про відсутність такого спільного майна, що було набуте під час спільного проживання сторін.   
Зазначає про неправильне застосування судом першої інстанції при вирішенні спору висновків Верховного Суду, які не є визначальними для цього спору, прийняті за інших обставин справ та не мають відношення до даної справи. 
В іншій частині рішення суду не оскаржується, тому на підставі ч. 1 ст. 13,  ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.
Попередній орієнтовний розрахунок судових витрат у суді апеляційної інстанції становить 10000 грн. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін. Вважає, що твердження позивача є безпідставними, не відповідають дійсності, оскільки судом було досліджено письмові докази та допитані свідки з цього питання і його доводи про наявність певної кількості грошових коштів в іноземній валюті не знайшли підтвердження. Позивачем не надано доказів перебування заявленої суми на банківських рахунках чи в інших фінансових установах, придбання іноземної валюти у період перебування сторін у шлюбі, отримання таких коштів готівкою, а покази свідків не є належним доказом наявності грошових заощаджень. Категорично заперечує наявність у неї з позивачем будь-яких заощаджень в іноземній валюті чи в гривнях, вказує про відсутність у них доходів. Просить відмовити у перерозподілі судових витрата та заперечує проти заявленого розміру витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 – адвоката Нежевело В.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З матеріалів справи вбачається, що 21 квітня 2007 року по 26 січня 2024 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають спільного сина – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1, а.с.18, 20). 
Під час розгляду цієї справи сторони підтвердили, що ОСОБА_2 із сином ОСОБА_5 зареєстровані та проживають разом по АДРЕСА_1 , позивач ОСОБА_1 також проживає в цьому житловому будинку.
Із двох копій кольорових фотокарток вбачається наступне: на першому фото (з лівої сторони аркуша) згорнутий навпіл аркуш паперу в клітину, на якому наявний запис «365» із зовнішньо схожим графічним знаком загальноевропейської валюти єврозони Європейського Союзу – євро (Є), виконаний візуально схожою кульковою ручкою синього кольору, із перекресленим написом, візуально схоже виконаним кульковою ручкою, «317»; на другому фото (з правої сторони аркуша): зображення декількох купюр грошових коштів візуально схожих на долари США складених разом одна на одну, купюри з однієї сторони обгорнуті шматком паперу білого кольору із різними написами, виконаними візуально схожими на кулькову ручку: знак «долар США» ($) та після знаку «тире» подальший набір цифр «6.400» та під цим записом набор цифр схожий на позначення дати «25.06.2022», надалі після окресленої риски під цим записом наявний набір цифр «6.600» та під ним виконаний напис набору цифр також схожих на позначення дати «08.07.22» та під цим написом також проставлена риска. Дата виконання даних фото не проставлена, також не зазначено з використанням якого технічного пристрою виконані зазначені фото (т. 1, а.с.28).  
На підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 29 січня 2016 року ОСОБА_2 придбала житловий будинок житловою площею 44,6 кв.м, загальною площею 76,8 кв.м, із господарськими та побутовими будівлями та спорудами під номером АДРЕСА_1 , вартістю в розмірі 39000 грн, що розташований на присадибній земельній ділянці площею 0,12 га, кадастровий номер 5923255100:05:004:0593, за яку сплачено 10000 грн (т. 1, а.с.78-80, а.с.81-84). 
На чорно-білій фотопідборці наявні зображення одноповерхового житлового будинку із господарськими спорудами, парканом, ганком, дровником та літнім душем, гаражем та внутрішнім облаштуванням житлових та нежитлових приміщень кухні, кімнат, спальні, ванної кімнати, на фотокартках щодо окремих рухомих речей, розміщених у будинку, зазначена приблизна їх вартість на час їх придбання. Час фотографування та пристрій з використанням якого виготовлені фотозображення не зазначається. Сторони під час розгляду справи визнали, що ці фотокартки є зображенням житлового будинку (як із зовні, так і зсередини) та господарських споруд, придбаних ними у 2016 році (т. 1, а.с.29-42, 112-123).
На підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 12 серпня 2020 року ОСОБА_2 продала за 49352,00 грн квартиру АДРЕСА_2 (т.1, а.с.85-87).
Допитаний судом в якості свідка неповнолітній ОСОБА_5 пояснив, що наприкінці 2022 року і на початку 2023 року між його батьками почалися суперечки, у них виникали непорозуміння і це тривало біля трьох місяців (він сподівався що між батьками відносини налагодяться), але після подання позову про розірвання шлюбу його батько почав вживати алкогольні напої, постійно допитувався у нього про його матір, у сварках ображав її (остання з метою уникнення конфліктів почала проживати разом із ним у його кімнаті в будинку по АДРЕСА_1 ). Із червня 2023 року позивач не приймає участі в його житті (не спілкується із ним і не бажає цього робити, матеріально його не підтримує). Із приводу спільного батьківського майна він спілкувався із батьком та останній йому сказав, що він забере всі речі та інструменти з гаражу та з будинку і дві машини (автомобіль марки «Газель» та «Фольксваген»), мотоцикл та причіп до легкового автомобіля), а будинок залишить матері. Уточнював те, що у червні 2023 року він на прохання його сестри ОСОБА_6 приїзжав до місця проживання його бабусі у с. Русанівка, де забрав її грошові кошти у виді доларів США купюрами номіналом по 100 (купюр було багато, але він їх не перераховував), які він поклав у конверт та передав своїй сестрі; у нього відсутній доступ до сейфу, який розміщений поряд із ліжком у спальні батьків, в якому батько зберігав рушницю та можливо патрони, грошові кошти в іноземній валюті у сейфі не зберігалися; після продажу квартири матері його батьками була придбана машина марки «Фольксваген» за 10000-13000 доларів США, залишок коштів батьки витратили на ремонт в їх будинку; готівкові кошти в іноземній валюті у пачках чи в іншій обгортці його батьки йому не демонстрували, розподіл жодних грошових коштів у доларах США між ним та його сестрою їх батьки не проводили. Зазначав, що він раніше на вихідні дні приїздив із м. Суми, де розташований ліцей, в якому він навчається, і відвідував своїх батьків, а з січня 2024 року він навчається дистанційно в ліцеї та проживає разом із матір`ю, підтримуючи її, оскільки їй буває погано, вона боїться появи в будинку батька та сварок із ним.  
Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона нічого не чула про походження та наявність у подружжя Фесенків іноземної валюти в доларах США та євро, її дочка протягом часу перебування у шлюбі із ОСОБА_1 весь час просила у неї грошові кошти, та їй, як рідній матері ОСОБА_2 , потрібно було весь час допомагати, бо до 2013 року вона працювала завучем у місцевій школі, отримувала щомісячно заробітну плату, на даний час вона отримує достатню пенсію, щоб також допомагати онукам та дочці та її чоловіку (зокрема, у 2023 році останній у неї попросив надати йому грошові кошти для виконання якихось робіт по місцю проживання в їх спільному із її дочкою будинку в с-щі ОСОБА_8 і вона надала йому 10000 грн). Також зазначала про те, що у 2005 році ОСОБА_9 купила трикімнатну квартиру та переїхала проживати у цю квартиру через два роки. У 2007 році її дочка зареєструвала шлюб із ОСОБА_10 , який прийшов у сім`ю на все готове, для проведення ремонту у квартирі наймали людей, ОСОБА_1 разом із її чоловіком побудував гараж ( ОСОБА_11 фактично був підсобним робітником у її чоловіка, допомагаючи із будівництвом, а її дочка забезпечувала доставку будівельних матеріалів тощо, організовуючи все інше), у 2016 подружжя придбало дворище у с-щі ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 ; у 2007 році, ще до народження спільного сина сторін ОСОБА_12 , вона за кредитні кошти придбала новий автомобіль ВАЗ-2109 (кредит вартістю 40000 грн вона оплачувала особисто, та влітку 2007 року її сестра з м.Одеса для більш швидкого погашення кредиту на автомобіль надала їй 10000 грн, які вона сплатила в рахунок погашення отриманого кредиту, у грудні 2021 року в м.Гадяч цей автомобіль був проданий за 3000 доларів США та вона сказала, щоб ці кошти новий власник автомобіля передав її дочці готівкою). Позивач працював раніше водієм маршрутки (остання у нього постійно ламалася), на даний час він працює у ТОВ «Завод Кобзаренка» слюсарем. Після продажу трикімнатної квартири вона не обізнана як її дочка розпорядилася цими коштами, мабуть придбала машину, заощадження її дочка розміщувала на рахунку у ПАТ «Приватбанк» до 2016 року (до придбання спільного з позивачем приватного будинку). У червні 2023 року її онук забирав заховані по місцю проживання свідка в с. Русанівка грошові кошти в іноземній валюті, які належали його сестрі (онуці свідка) ОСОБА_13 (яка хоча і лаялася із батьками раніше, але зараз зайняла сторону ОСОБА_1 ); у сейфі в будинку ОСОБА_14 міг зберігати патрони, про зберігання в ньому грошей вона не знала.
Свідок ОСОБА_15 пояснила суду, що у шлюбі подружжя Фесенків придбало будинок, перед цим продана була трикімнатна квартира, у будинку проводилися ремонти та придбавалися різні будівельні матеріали, до цього вона продавала ОСОБА_2 будівельні матеріали для ремонту зазначеної квартири у 2006-2007 роках (міжкімнатні двері, різні види пластику, цементу тощо), бо з 2006-2015 року вона працювала продавцем у магазині « ОСОБА_16 ». Позивач працював в місцевому відділі освіти спочатку, отримуючи мінімальну заробітну плату, мати ОСОБА_17 придбала для ОСОБА_18 автомобіль марки ВАЗ-2109 (цей автомобіль у подальшому був проданий чоловіку дочки ОСОБА_17 ). ОСОБА_2 , як і свідок, протягом 2004-2015 років, працювала у фірмі « ОСОБА_19 » у спільній групі і, здійснюючи продаж косметики, отримувала щомісячно достойну зарплату в іноземній валюті, про що вона була обізнана особисто. Батьки ОСОБА_2 допомагали подружжю Фесенків, тітка ОСОБА_17 також допомагала, також родичка Надія із м. Одеси допомагала їм грошима.
Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що після продажу її матір`ю ОСОБА_2 трикімнатної квартири за ціною чи 15000 чи 13000 доларів США, вони продовжували проживати у квартирі та після придбання через 2-3 роки по ціні 25000 доларів будинку в АДРЕСА_1 , в якому вважали їм буде зручніше, вони у ньому поробили ремонти, придбали нові меблі та обстановку (дивани, ліжка, стінку у кухні, холодильник, пральну машину тощо, паркан будинку замінювали та встановлювали її батьки, дровники та баню будували разом, це домоволодіння є спільним майном сім`ї, кошти на це майно набувалися разом); після продажу квартири для сім`ї вони купили в м. Суми автомобіль марки «Фолькваген» Джета (при цьому, ремонти в будинку вже були практично завершені), також був придбаний мотоцикл «Ліфан» її брату Еріку, інша частина грошей у виді пари тисяч доларів США залишилась у батьків. Автомобіль марки ВАЗ-2109 був проданий її нареченому, який є зараз її чоловіком, за 3000 доларів США рідною матір`ю відповідачки ОСОБА_7 , проте грошові кошти її чоловік віддав особисто її матері ОСОБА_2 (вона казала що ці гроші будуть її пенсією, бо вона ніде офіційно не працювала). Сейф в її батьківському будинку встановлено біля 3-4 років тому, в ньому батьки зберігали гроші, різні цінності (коштовності тощо), до 2007 року грошові заощадження зберігалися на банківському рахунку, доступ до якого та ключ мали лише батьки (ключ від нього розміщувався під подушками у спальній кімнаті її батьків (про це їй говорив її брат), останні збирали євро для її поїздки до Італії у навчальних цілях (зокрема, вона 50 євро повернула своїм батькам після того як не відбулася її закордонна поїздка у навчальних цілях (ці гроші вона бачила у березні-квітні 2023 року, 6600 доларів (якої країни валюта вона назвати не змогла) було відкладено батьками, та після чергової сварки 08 березня 2023 року її мати для того щоб її батько ОСОБА_1 пішов із їх сім`ї запропонувала йому 6600 доларів, далі ОСОБА_2 26 березня 2023 року віднесла ці кошти на роботу та поклала їх у сейфі, зазначаючи про те, що там гроші будуть у безпечному місці (у період часу із 8-го березня і до 20-х чисел березня 2023 року вона один раз бачила ці гроші, коли її мати ховала їх у свою жіночу сумку, щоб наступного дня віднести на роботу в сейф (після цього вона цих коштів вже не бачила), долари та євро одночасно свідок не бачила), та через два тижні її мати сказала щоб вони поговорили про долари та ОСОБА_18 , зазначивши, що ці долари будуть поділені між свідком та її братом (тобто між дітьми) та те, що вона їх показати не може, долари були купюрами номіналом по сто, написи на шматку папера із датами, які були обгорнуті гроші, написано почерком її матері, про що в матеріалах справи наявна фотозображення на арк.28. У квітні 2023 року також між нею та матір`ю була розмова про долари, проте гроші ні їй, ні брату не передавалися. Сварки між батьками на міжособистому ґрунті почали виникати у лютому-березні 2023 року.
Сторони під час розгляду даної справи визнали ті обставини, що у період шлюбу подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбало за спільні кошти у грудні 2021 року мотоцикл Lifan LF175-2E, у 2015 році малотонажний автомобіль марки ГАЗ-3302, 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , причіп легковий – В, державний номерний знак НОМЕР_2 , а також у 2020 році легковий автомобіль марки «Volkswagen Jetta», 2016 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 . Також сторони визнали, що ОСОБА_1 з 2002-2011 роки працював водієм в управлінні освіти місцевої ради, з 2011 року і по 2020 рік – водієм маршрутного пасажирського транспорту у фізичної особи-підприємця, з 2020 року і по теперішній час працює слюсарем-ремонтником ТОВ «Завод Кобзаренка». ОСОБА_2 з 2002 року і по грудень 2016 року працювала директором групи з продажу косметику бренду «Оріфлейм», з 2008 року і по 2016 рік вона як ФОП здійснювала підприємницьку діяльність по торгівлі косметикою.
Вказані факти правильно встановлено судом першої інстанції на підставі належним чином зібраних, досліджених та оцінених доказів, на які суд послався у рішенні.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про поділ грошових заощаджень подружжя у розмірі 6600 доларів США та 365 євро, суд першої інстанції виходив з того, що в супереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України ним не було надано доказів на підтвердження джерел походження їх доходів, часу виникнення заощаджень та їх розміру, які б дали можливість встановити фактичну можливість накопичення подружжям певного розміру заощаджень. 
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції в цій частині ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За приписами ст.ст. 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Аналогічні приписи містить ч.ч. 1, 2 ст. 60 СК України, відповідно до якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 3 ст. 61 СК України)   
Згідно із ст. 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Зі змісту роз`яснень п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.
Відповідно до ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери.
Згідно із ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі.
Відповідно до ч.1 ст. 78 ЦПК України обставини які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання в апеляційній скарзі на підтвердження наявності у сторін грошових заощаджень та їх розміру показами свідків та фотозображеннями грошових купюр з частиною аркуша паперу із написами про нібито наявність валюти у виді євро, оскільки на підставі показів свідків та таких фотографій не можуть встановлюватися факти, які з огляду на Закон або звичай встановлюються в документах.
Так, судом правильно зазначено, що наявність певних грошових коштів та розмір грошових заощаджень в іноземній валюті може буди підтверджено, зокрема: доказами перебування такої суми грошових коштів на банківських рахунках чи на зберіганні в інших фінансових установах; документальним підтвердженням придбання (обміну) іноземної валюти у певний період під час перебування сторін у шлюбі; доказами отримання грошових коштів в іноземній валюті сторонами у будь-яких фінансових установах готівкою у період часу до виникнення спору та до звернення до суду з цим позовом. 
Також позивачем не було надано доказів наявності у подружжя джерел доходів, що давали можливість накопичити певний розмір грошових заощаджень.
Виходячи із встановлених обставин справи та наведених норм матеріального права, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про те, що за відсутності належних доказів наявності у сторін грошових заощаджень в іноземній валюті, зроблених ними у період перебування у шлюбі, не можливо встановити обставини щодо предмета доказування. 
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про безпідставне врахування судом показів неповнолітнього сина сторін ОСОБА_5 , оскільки на момент його допиту судом у якості свідка, йому виповнилося шістнадцять років і судом було дотримано визначеного ст. 232 ЦПК України порядку допиту неповнолітнього свідка. 
Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування судового рішення в оскаржуваній частині під час апеляційного провадження.  
За встановлених обставин, відсутні підстави і для скасування додаткового рішення суду про стягнення витрат на правничу допомогу позивача.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині та додаткове рішення суду – без змін.
Керуючись ст. ст. 367 - 369,  п. 1 ч. 1 ст. 374,  ст. ст. 375, 381 - 384, 389, 390  ЦПК України, апеляційний суд
   
                                                              п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 23 лютого 2024 року та додаткове рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 18 березня 2024 року в оскаржуваній частині залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.  
Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді:                                                                                        Ю. О. Філонова 

                                                                                                   В. Ю. Рунов