П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  600/6908/23-а 
                                                                               Головуючий у 1-й інстанції: Анісімов О.В. 
Суддя-доповідач:  Драчук Т. О. 
04 листопада 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Драчук Т. О. 
суддів:  Смілянця Е. С.  Полотнянка Ю.П. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказу, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку, 
В С Т А Н О В И В :
в жовтні 2023 року позивач, - ОСОБА_1 , звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу №294 начальника ДСР НПУ полковника поліції ОСОБА_2 від 10.08.2023 «Про застосування дисциплінарних стягнень стосовно окремих працівників УСР в Чернівецькій області».
Також, позивач просить визнати протиправним та скасувати наказ "По особовому складу" від 16.08.2023 за №479 о/с Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України; поновити ОСОБА_1 на службі в Управлінні стратегічних розслідувань в Чернівецькій області ДСР НП України; стягнути з Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (адреса: 01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10, код ЄДРПОУ 43305056) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10.08.2023 по дату поновлення на посаді; в частині виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць та поновлення на посаді ОСОБА_1 судове рішення допустити до негайного виконання.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 30.01.2024 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано пункт 1 наказу начальника Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 10.08.2023 №294 «Про застосування дисциплінарних стягнень стосовно окремих працівників УСР в Чернівецькій області».
Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 16.08.2023 року № 479 о/с «По особовому складу».
Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах 2-го відділу (боротьби з транснаціональними та етнічними організованими злочинними групами) управління стратегічних розслідувань в Чернівецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України з 17.08.2023 року.
Стягнуто з Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.08.2023 по 30.01.2023 у розмірі 112903,69 грн
Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах 2-го відділу (боротьби з транснаціональними та етнічними організованими злочинними групами) управління стратегічних розслідувань в Чернівецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, а також виплати йому заробітної плати за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць, допущено до негайного виконання.
В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.07.2024 рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2024 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , відмовлено.
19.07.2024 Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України подав заяву про поворот виконання судового рішення у справі №600/6808/23-а, в якій відповідач просить:
- допустити поворот виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30.01.2024 у справі № 600/6908/23-а в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць;
- стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ 43305056) кошти, сплачені на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30.01.2024 у справі № 600/6908/23-а у розмірі 23 007,50 гривень.
В обґрунтування цієї заяви відповідач зазначає, що на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30.01.2024 у справі № 600/6908/23-а в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць (яке допущене до негайного виконання) ним виплачено ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 23007,50 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №899 від 26.02.2024.
Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 01.08.2024 заяву Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про поворот виконання судового рішення, задоволено повністю.
Допущено поворот виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30.01.2024 у справі №600/6908/23-а в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.
Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (вул. Академіка Богомольця 10, м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ 43305056) кошти, сплачені на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30.01.2024 у справі №600/6908/23-а у розмірі 23007 (двадцять три тисячі сім) грн 50 коп.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про поворот виконання рішення, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.
Згідно з п.1 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору та відсутність клопотань про участь сторін в відкритому розгляді справи, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 30.01.2024 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах 2-го відділу (боротьби з транснаціональними та етнічними організованими злочинними групами) управління стратегічних розслідувань в Чернівецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, а також виплати йому заробітної плати за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць, допущено до негайного виконання.
На виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30.01.2024 у справі № 600/6908/23-а в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць (яке допущене до негайного виконання) відповідачем виплачено ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 23007,50 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №899 від 26.02.2024.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.07.2024 рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2024 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , відмовлено.
Відповідач вважає, що враховуючи факт виплати та оскільки рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30.01.2024 у справі № 600/6908/23-а обґрунтовано завідомо неправдивими відомостями позивача, воно в силу положень статті 381 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає повороту виконання, а тому звернувся до суду з відповідною заявою.
Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що поворот виконання судового рішення допускається, якщо скасоване рішення було обґрунтовано повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями.
Ухвалюючи рішення від 30.01.2024 у справі № 600/6908/23-а Чернівецький окружний адміністративний суд виходив з того, що:
- « 03.08.2023 року увечері після роботи він прийшов до себе додому та не користувався належним йому на праві власності транспортним засобом «Mitsubishi Pajero» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , оскільки напередодні отримав травму спини, у зв`язку з чим відмінив всі свої плани та залишився відпочивати у себе вдома за адресою вул. Смотрицького. буд.6, м. Чернівці. Вночі 04.08.2023 до ОСОБА_1 прийшов знайомий ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який попросив у ОСОБА_1 транспортний засіб «Mitsubishi Pajero» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , щоб доїхати додому. Так, ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 ключі від свого транспортного засобу, після чого ОСОБА_4 поїхав. Через хвилин 10 до ОСОБА_1 зателефонував ОСОБА_5 та повідомив, що він вчинив ДТП на транспортному засобі ОСОБА_1 неподалік місця проживання останнього. У зв`язку з крайньою необхідністю, ОСОБА_1 змушений був вийти на вулицю, де побачив що ОСОБА_5 в`їхав шляхом збиття паркану на територію подвір`я будинку за адресою АДРЕСА_2 . Після цього ОСОБА_5 пішов пішки до себе додому. Для того щоб вимкнути власний транспортний засіб, на якому ОСОБА_3 вчинив ДТП, ОСОБА_1 змушений був сісти в автомобіль однак у зв`язку з погіршенням самопочуття через травну спини ОСОБА_1 втратив свідомість. Коли ОСОБА_1 прийшов до тями на місце ДТП прибули працівники УПП» (пункт 5.70 рішення);
- «Згодом на місце ДТП прибули працівники УПП, які підійшли до мене та запитали чий це автомобіль на що я повідомив, що автомобіль належить мені. В подальшому працівники УПП запитали чи наявні у мене документи, які посвідчують особу, на що я відповів, що паспорт громадянина України знаходиться у мене вдома тому пішов додому щоб взяти свій паспорт і показати його працівникам УПП.
В подальшому мене було затримано працівниками УПП та мене працівники поліції повідомили про необхідність пройти освідчення на стан алкогольного сп`яніння або ж щодо мене буде винесено протокол про адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП. Я неодноразово наголошував працівникам УПП про те, що не здійснював керування своїм транспортним засобом та не сидів за кермом транспортного засобу і лише у зв`язку з крайньою необхідністю вийшов на вулицю у зв`язку з тим, що мій знайомий ОСОБА_5 повідомив мене, що вчинив ДТП на моєму транспортному засобі неподалік мого місця проживання» (пункт 3.7 рішення, аналогічну позицію позивач висловив у позові див. пункт 2.5 рішення).
Сьомий апеляційний адміністративний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, у своїй постанові від 04.07.2024, у справі №600/6908/23-а, зазначив наступне:
«В свою чергу, як вбачається з наданих відеодоказів від відповідача, поліцейські по прибуттю до місця ДТП 04.08.2023, встановили факт зіткнення автомобіля Mitsubishi Pajero чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , з огорожею будинку. При цьому автомобіль Mitsubishi Pajero, д.н.з. НОМЕР_2 , був з заведеним двигуном та здійснював спробу руху (з відео вбачається рух коліс автомобіля). За кермом автомобіля перебував ОСОБА_6 .
В подальшому поліцейські помітили ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, нерозбірлива розмова, постійно хитався. ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager», на що останній погодився, результат - 2,61 проміле, поліцейські запитали чи згідний позивач з результатами огляду, на що той відповів, що не згідний. Позивачу було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі «Соціотерапії», але останній відмовився.
Крім того, під час оформлення адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_1 за фактами порушень Правил дорожнього руху, останній почав відходити від місця ДТП і тікати до свого домоволодіння, на законні вимоги поліцейських не реагував, у зв`язку з цим патрульними поліцейськими прийнято рішення про затримання позивача на підставі статей 261, 262 КУпАП та оскільки позивач виривався і намагався втекти, поліцейські керуючись статтею 45 Закону України «Про Національну поліцію» застосували спеціальний засіб «кайданки»».
Співставляючи наведені обставини, слід прийти до висновку, що вони містять суттєві відмінності, які характеризують поведінку ОСОБА_7 , зокрема, при ухваленні рішення від 30.01.2024 року, у справі № 600/6908/23-а Чернівецький окружний адміністративний суд, окрім іншого виходив з того, що позивач не тікав від працівників поліції додому, а йшов за паспортом громадянина України щоб ідентифікувати свою особу (про це він зазначив у заявах по суті).
У той ж час, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 «почав відходити від місця ДТП і тікати до свого домоволодіння, на законні вимоги поліцейських не реагував, у зв`язку з цим патрульними поліцейськими прийнято рішення про затримання позивача на підставі статей 261, 262 КУпАП та оскільки позивач виривався і намагався втекти, поліцейські керуючись статтею 45 Закону України «Про Національну поліцію» застосували спеціальний засіб «кайданки»».
Врахування саме такої поведінки позивача, про яку зазначено вище під час дослідження мотивувальної частини постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.07.2024, у справі №600/6908/23-а, судом першої інстанції було б ухвалено інше рішення, в основу якого закладено було б в тому числі етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.
Суд першої інстанції повністю підтримав позицію викладену у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.07.2024 року, у справі №600/6908/23-а, згідно якої дискредитація звання рядового і начальницького складу національної поліції за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби. Вчинки, що дискредитують працівників національної поліції та власне національна поліція, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.
За таких обставин, суд першої інстанції вважає, що ОСОБА_7 повідомив суду завідомо неправдиві відомості про обставини справи, якими в тому числі було обґрунтовано рішення суду.
За своєю природою омана, якою безумовно є повідомлення завідомо неправдивих відомостей суду, не може створювати будь-які блага, для того хто її використовує.
Толерування омани суперечить людському єству, та має присікатися у разі виявлення такого.
Повідомлення ОСОБА_7 завідомо неправдивих відомостей суду, з врахуванням яких було обґрунтовано рішення, надало можливість йому отримати середній заробіток за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 23007,50 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №899 від 26.02.2024.
Наведене є несправедливим, а тому, з врахуванням положень статей 380, 381 КАС України, суд першої інстанції допускає поворот виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30.01.2024 у справі № 600/6908/23-а в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В силу ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1, 2 ст.372 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.
Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
Згідно з ч.7-9 ст.380 КАС України якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене згідно із частинами першою - третьою цієї статті, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи за результатами перегляду рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Суд розглядає заяву про поворот виконання, подану відповідно до частин сьомої та восьмої цієї статті, у двадцятиденний строк з дня надходження заяви у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.
Відповідно до ч.1 ст.381 КАС України поворот виконання рішення про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктом владних повноважень, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, рішення про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, а також рішення про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби допускається, якщо скасоване рішення було обґрунтовано повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами.
Отже, поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.
Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.
Під час розгляду заяви про поворот виконання рішення визначальним є з`ясування порушення скасованим судовим рішенням права сторін, чи виконано рішення суду, що призвело до порушення прав, які потребують відновлення у судовому порядку. При повороті виконання рішення вчиняються дії, які покликані повернути стан речей до виконання рішення суду.
Поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту майнових прав учасників справи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.
Відповідно до рішення Конституційний Суд України від 02.11.2011 № 13-рп/2011, поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.
Крім того, не допускається поворот виконання судових рішень у вище зазначеній категорії справ за винятком випадків повідомлення особою завідомо неправдивих відомостей або поданням підроблених документах. Тобто, якщо особа добросовісно одержувала за скасованим чи зміненим в подальшому судовим рішенням певні виплати, вона не повинна повертати ці кошти чи надміру одержані кошти. З набранням законної сили новим судовим рішенням вона лише втрачає право на одержання подальших виплат або зберігає це право щодо виплат у меншому розмірі.
Колегія суддів звертає увагу, що у зазначених категоріях адміністративних справ може відбутися поворот виконання у випадках, якщо рішення суду прийнято з урахуванням недобросовісної поведінки позивача (стягувача), а не помилкових висновків суду чи неповноти дослідження доказів у справі. Тому, якщо скасоване рішення було обґрунтоване на повідомлених позивачем завідомо неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах, суд повинен допустити поворот виконання.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що сам факт скасування рішення суду першої інстанції не є безумовною підставою для застосування повороту виконання рішення, оскільки має бути встановлено повідомлення позивачем завідомо неправдивих відомостей або подання підроблених документів.
Як вбачається з постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.07.2024 в межах даної справи, підставами для скасування рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2024 року, стало те, що при розгляді справи судом першої інстанції не надано оцінку усім обставинам у справі, що мають значення для її вирішення.
Також, суд апеляційної інстанції звернув увагу на наступне: "Щодо висновків суду першої інстанції в частині травми спини ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає, що факт травми судом апеляційної інстанції не заперечується, однак з фотокарки наданої суду (т.1 а.с.178 з.с.) неможливо встановити, що на фото зображений саме ОСОБА_1 , а тому висновок суду першої інстанції, що це саме ОСОБА_1 є передчасним.
Крім того, колегія суддів зауважує, що події які передували службовому розслідування (ДТП та інше) настали 04.08.2023 о першій годині ночі. В свою чергу, ОСОБА_1 звернувся до сімейного лікаря (з наявних матеріалів справи) лише після даної події (т.1 а.с.99 з.с.-102).
Також, колегія суддів звертає увагу, що суд не надав аргументацію факту винесення постанови за ч.1 ст.126 КУпАП та застосування штрафної санкції до ОСОБА_1 в межах даного правопорушення, що теж є адміністративним правопорушенням зі сторони позивача (інформації щодо скасування матеріали справи не містять).
Крім того, в частині висновків суду щодо ОСОБА_3 , слід зазначити, що навіть при наявності вказаних обставин (відсутні докази) позивачем не вчинились дії щодо заборони особі пересуватись транспортним засобом ОСОБА_1 під час комендантської години, а навпаки надання транспортного засобу такій особі та не повідомлення поліції щодо вчинення такою особою ДТП та залишення місця ДТП. (дані обставини відображені в висновку службового розслідування).
В свою чергу, колегія суддів зазначає, що вказані обставини також є порушення зі сторони позивача Закону України «Про національну поліцію», Правил етичної поведінки поліцейських, Дисциплінарного статуту.".
Крім того, суд апеляційної інстанції в своїй постанові зазначав, що дисциплінарний проступок позивача виявився у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Така оцінка відповідача пов`язана із діями, які були виявлені під час формування матеріалів в межах адміністративного правопорушення (04.08.2023) та в межах встановлених обставин при службовому розслідуванні, а саме: невиконання вимог поліцейських (виривання і намагання втекти від поліцейського), що призвело до застосування до ОСОБА_1 спеціального засобу «кайданки»; відмова від підписання результатів газоаналізатора «Alcotest Drager» та подальша відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.
Також, колегія суддів звертала увагу на ту обставину, що під час прибуття поліцейських на місце ДТП, ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля Mitsubishi Pajero, д.н.з. НОМЕР_2 , в якого був увімкнений (заведений) двигун та вбачався рух коліс. Крім того, ОСОБА_1 відмовився від медичного огляду.
В свою чергу, рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 01.08.2024 будувалось на тому, що висновок службового розслідування в частині того, що саме ОСОБА_1 вчинив ДТП шляхом наїзду на огорожу, ґрунтується лише на доводах заявниці, яка безпосередньо підтвердила те, що не бачила хто саме перебував за кермом, натомість лише від мешканців АДРЕСА_2 їй стало відомо, що за кермом цього автомобіля перебував сусід ОСОБА_1 .
Водночас, дисциплінарною комісією залишено поза належною увагою пояснення ОСОБА_3 , який чітко зазначив про те, що 04.08.2023 року він взяв автомобіль у ОСОБА_1 , на якому скоїв ДТП, після чого зателефонував ОСОБА_1 з метою передачі йому ключів від автомобіля і у подальшому залишив автомобіль на місці ДТП.
Також дисциплінарною комісією не враховано надані одним із безпосередніх керівників ОСОБА_1 пояснення в частині позитивної характеристики ОСОБА_1 за час служби. Так, ОСОБА_8 (заступник начальника 2-го відділу (боротьби з транснаціональними та етнічними організованими злочинними групами) Управління стратегічних розслідувань в Чернівецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, у письмових поясненнях від 06.08.2023 року наголосив, що ОСОБА_1 за час роботи захарактеризував себе з позивної сторони, як працівник з великим досвідом та навичками у оперативній роботі, будь-яких правопорушень не вчиняв, конфліктних ситуацій не було.
Відтак, суд першої інстанції вважає, що у дисциплінарної комісії не було підстав не враховувати надані ОСОБА_3 та ОСОБА_1 пояснення щодо події, яка мала місце 04.08.2023 року, чи ставити під сумнів їх достовірність.
Стороною позивача надано фотокартку, на якій дійсно зображено травму спини ОСОБА_1 (гематома значного розміру). Також, у матеріалах справи наявний лист Комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка №5» від 08.08.2023 №391, яким у відповідь на звернення Управління стратегічних розслідувань в Чернівецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (від 07.08.2023 №2534/55/123/01-2023) повідомлено про те, що ОСОБА_1 , 1978 р.н., знаходився на амбулаторному лікуванні у сімейного лікаря з 04.08.2023 по 08.08.2023, діагноз: L86 спинний синдром з іррадіацією болі.
Також, судом першої інстанції зауважено, в межах рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 01.08.2024, що саме за наслідком події наїзду автомобіля на огорожу, що мала місце 04.08.2023, і було розпочате службове розслідування, за результатами якого позивача було звільнено зі служби в поліції.
Дійсно, правова оцінка, надана Першотравневим районним судом м. Чернівці певному факту при розгляді справ №725/6194/23 та №725/6195/23, не є обов`язковою для суду у цій справі. Натомість, саме постановами Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06.11.2023 у справі №725/6194/23 та від 06.11.2023 у справі №725/6195/23 встановлено відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, що мало наслідком закриття проваджень по адміністративних справах відносно ОСОБА_1 за ст.130 ч. 1 КУпАП, ст.124 КУпАП.
За таких обставин, суд першої інстанції у силу частини 6 статті 78 КАС України враховує постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06.11.2023 року у справі №725/6194/23 та від 06.11.2023 у справі №725/6195/23, як такі що підтверджують не причетність ОСОБА_1 до вчинення ДТП шляхом наїзду на огорожу за адресою: АДРЕСА_2 у стані алкогольного сп`яніння.
Таким чином, на думку суду, у ході розгляду даної справи не знайшли свого підтвердження зроблені дисциплінарною комісією висновки службового розслідування, а тому суд вважає, що заснований на таких висновках наказ начальника ДСР НПУ полковника поліції ОСОБА_2 №294 від 10.08.2023 «Про застосування дисциплінарних стягнень стосовно окремих працівників УСР в Чернівецькій області» є протиправним та підлягає скасуванню.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції, в межах рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 01.08.2024, надавалась оцінка діям позивача, до приїзду працівників поліції. В свою чергу, суд апеляційної інстанції оцінював дану подію в цілому, та звернув увагу саме на неетичні дії позивача після приїзду працівників поліції на місце ДТП.
З урахуванням вказаного, судом апеляційної інстанції не зазначалось про повідомлення позивачем завідомо неправдивими відомостями або подані ним підроблені документи, а будувалось на неповноті дослідження доказів судом першої інстанції та помилковості висновків суду першої інстанції щодо тих чи інших обставин.
На підставі зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача про поворот виконання рішення.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви про поворот виконання рішення суду в порядку ст.ст. 380, 381 КАС України, оскільки з судових рішень не встановлено повідомлення позивачем завідомо неправдивих відомостей або подання підроблених документів, які лягли в основу при їх винесенні.
Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ч. 2 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 серпня 2024 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні заяви Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про поворот виконання судового рішення у справі №600/6808/23-а.  
Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 	 	Драчук Т. О.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Смілянець Е. С.    Полотнянко Ю.П.