КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
апеляційне провадження №22-ц/824/11026/2024
справа №357/132/24

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року                                                                              м.Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача       Поліщук Н.В.
суддів                         Мережко М.В., Соколової В.В.,
 
розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 березня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Бебешка М.М.,
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал - Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
 
встановив:
У січні 2024 року ТОВ "Факторингова компанія "Укрглобал-Фінанс" звернулось до суду із позовом про стягнення заборгованості.
Вимоги позову мотивує тим, що 12 серпня 2022 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у позику №3099503 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію". За умовами укладеного договору Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу грошові кошти. Відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, суми наданого кредиту і нарахованих процентів за строк користування кредитом в повному обсязі не повернув, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.
28 червня 2023 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ТОВ "ФК "Укрглобал-Фінанс" укладено договір відступлення права вимоги №28/06/23 від 28 червня 2023 року, відповідно до умов якого право вимоги за договором №3099503 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 12 серпня 2022 року перейшло до ТОВ "ФК "Укрглобал-Фінанс".
Вказує, що у зв`язку із порушенням зобов`язань заборгованість за кредитним договором станом на 28 червня 2023 року становить 101 196,49 гривень, що складається із: 14 999,99 гривень - заборгованість за кредитом; 86 196,50 гривень - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до пункту 1.4 Кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 12 серпня 2022 року по 28 червня 2023 року (включно).
Відповідно до даних реєстру боржників до договору факторингу №28/06/23 від 28 червня 2023 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором складала 101 196,49 гривень.
Зазначає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 5 000,00 гривень.
Мотивуючи наведеним, просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ "ФК "Укрглобал-Фінанс" заборгованість за договором №3099503 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 12 серпня 2022 року станом на 28 червня 2023 року у розмірі 101 196,49 гривень, що складається із: 14 999,99 гривень - заборгованість за кредитом; 86 196,50 гривень - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до пункту 1.4 кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 12 серпня 2022 року по 07 серпня 2023 року; а також судові витрати у розмірі 2 684,00 гривень та 5 000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 березня 2024 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Укрглобал - Фінанс» заборгованість за договором № 3099503 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 12 серпня 2022 року у розмірі 101 196,49 грн, яка складається із 14 999,99 грн - заборгованості за кредитом та 86 196,50 грн заборгованості по нарахованим процентам.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Укрглобал - Фінанс» судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2 684,00 грн та по оплаті професійної правничої допомоги в сумі 5000,00 грн.
Не погодившись з ухваленим рішенням в частині стягнення процентів за користування кредитом та витрат на професійну правничу допомогу, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на незаконність оскаржуваного рішення, порушення норм матеріального та процесуального права.
Посилається на положення статті 18 Закону України "Про споживче кредитування" та зазначає про включення до договору умов, що є несправедливими.
Вказує, що згідно пункту 1.5 договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3099503 від 12 серпня 2022 року орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 57 499,79%.
Стверджує, що вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у частині 3 статті 509 та частинах 1,2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складових елементів загального конституційного принципу верховенства права.
Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.
Заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 86 196,50 грн не є співмірною сумі кредиту у розмірі 14 999,99 грн, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду відповідача як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором.
Посилається на судову практику Львівського апеляційного суду у справі №466/8867/23, Дніпровського районного суду міста Києва у справі №755/19858/23, Борщівського районного суду Тернопільської області у справі № 594/21/24, Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу вказує, що на підтвердження виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) суду надано договір №03/07/2023 про надання юридичних послуг, укладений між ТОВ "ФК "Укрглобал-Фінанс" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , акт приймання-передачі послуг №16 від 27.10.2023, платіжну інструкцію № 259 від 08 листопада 2023 року.
Звертає увагу, що договір про надання юридичних послуг та акт приймання-передачі послуг підписано фізичною особою-підприємцем, а не адвокатом.
Позивачем не доведено належними та допустимими доказами витрати на професійну правничу допомогу адвоката.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах №132/1006/19 від 07 жовтня 2020 року, від 18 березня 2020 року №902/417/18
Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 березня 2024 року в частині задоволених позовних вимог про стягнення процентів у розмірі 86 196,50 гривень та оплати професійної правничої допомоги у розмірі 5000,00 гривень скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.
20 травня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли пояснення ТОВ "ФК "Укрглобал-Фінанс" на апеляційну скаргу.
Вказує, що кредитний договір укладено в електронному вигляді відповідно до Закону України "Про електронну комерцію".
28 червня 2023 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ТОВ "ФК "Укрглобал-Фінанс" укладено договір відступлення права вимоги за договором №3099503 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
Щодо нарахування відсотків вказує, що відповідно до пункту 1.4. Кредитного договору Первісний кредитор нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування. Строк надання кредиту становить 360 днів.
Первісним кредитором не здійснювалось нарахування комісій, пені та інших штрафних санкцій по Кредитному договору у відповідності до чинного законодавства України. Первісним кредитором також враховано і норми Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникнення і поширення коронавірусної хвороби (COVID-19)» про не нарахування штрафів та пені на період карантину.
У зв`язку із порушенням зобов`язань заборгованість за кредитним договором станом на 28 червня 2023 року становить 101 196,49 гривень, що складається із: 14 999,99 гривень - заборгованості за кредитом; 86 196,50 гривень - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до пункту 1.4 кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 12 серпня 2022 року по 28 червня 2023 року (включно).
Стверджує, що нарахування суми заборгованості по процентам відповідно до пункту 1.4. кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 12 серпня 2022 року по 28 червня 2023 року (включно) не суперечить принципам розумності та добросовісності та не може бути наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду відповідача як споживача послуг кредитної установи, оскільки стягнення нарахованих процентів за кредитним договором здійснюється за період строку дії Кредитного договору.
Щодо доводів апеляційної скарги в частині витрат на професійну правничу допомогу вказує, що на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу позивачем долучено до позовної заяви: завірену копію договору №03/07/2023 від 03 липня 2023 року про надання юридичних послуг; завірену копію свідоцтва №2412 від 23 жовтня 2018 року; завірену копію довіреності, видану ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» адвокату Руденку К.В.; завірену копію акту приймання-передачі наданих послуг №16 від 27 жовтня 2023 року; завірену копію платіжного доручення про сплату витрат на правову допомогу.
Уважає суму витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 5 000,00 грн. співмірною із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Звертає увагу, що чинним законодавством не передбачено заборони особі, яка здійснює адвокатську діяльність, перебувати на обліку в податкових органах як фізична особа-підприємець, а також не вимагає додаткової реєстрації як самозайнята особа, що здійснює незалежну професійну діяльність.
В матеріалах справи наявні всі необхідні документи, що підтверджують витрати позивача на правничу допомогу, зокрема щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, що сплачена позивачем.
За складання та подання пояснень на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 березня 2024 року по справі №357/132/24, просить стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн.
Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення без змін. Стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 гривень.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольнивши позов, суд першої інстанції врахував те, що згідно додатку № 1 до кредитного договору, який є невід`ємною його частиною, стороною позивача не перевищено розмір відсоткової ставки, строку кредитування та орієнтованої вартості кредиту, з урахуванням тіла кредиту та нарахованих по ньому відсотків.
Також суд вказав, що відповідачем не надано доказів на спростування факту отримання кредитних коштів, нарахування процентів за їх користування, не надано контррозрахунку.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.
Установлено, що 12 серпня 2022 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3099503.
Згідно пункту 1.3 строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів із сплати процентів - кожні 15 днів. Детальні терміни повернення (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що клієнт виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.
Пунктом 1.4 договору визначено фіксований тип процентної ставки. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах:
Згідно пункту 1.4.1 стандартна процента ставка становить 1,99% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного у пункті 1.3 цього договору.
За пунктом 1.4.2 договору знижена процента ставка становить 1,99% в день та застосовується на умовах. Якщо клієнт до 27 серпня 2022 року (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних умовах), що передбачені цим договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, клієнт розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Клієнт погоджується, повністю розуміє та проінформований, що у разі невикористання клієнтом права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для клієнта, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки. Якщо до клієнта не застосовується знижена процентна ставка відповідно до Програми лояльності, то цей пункт договору не діє по відношенню до клієнта.
Відповідно до пункту 1.5.1 орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною процентною ставкою за весь строк кредиту 57 499,79% річних (пункт 1.5.1); за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 57 499,79% річних (пункт 1.5.2) (а.с.6-15).
Додатком №1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3099503 від 12 серпня 2022 року визначено загальну вартість кредиту для клієнта (споживача) та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.16).
Відповідно до даних розрахунку заборгованості за договором №3099503 від 12 серпня 2022 року розмір заборгованості становить 101 196,49 гривень, з яких: 14 999,99 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 86 196,50 гривень - заборгованість за процентами за користування (а.с.20-23).
28 червня 2023 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ТОВ "ФК "Укрглобал-Фінанс" укладено договір про відступлення прав вимоги №28/06/23.
Відповідно до пункту 1.1 укладеного договору кредитор передає (відступає) Новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості).
Внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у реєстрі боржників, набуває прав грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами (пункт 1.2).
Згідно пункту 7.1 договору в якості компенсації за придбання (відступлення) прав вимоги, новий кредитор сплачує кредиторові плату в розмірі, що станом на дату підписання сторонами цього договору складає 937 477,96 гривень (а.с. 33-34).
28 червня 2023 року ТОВ "ФК "Укглобал-Фінанс" на виконання умов договору про відступлення права вимоги перерахувало ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" 937 477,96 гривень, що підтверджується даними платіжної інструкції №110 від 28 червня 2023 року (а.с. 37).
Згідно даних витягу з реєстру боржників від 28 червня 2023 року до договору відступлення права вимоги №28/06/23 від 28 червня 2023 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором №3099503 від 12 серпня 2022 року у розмірі 101 196,49 гривень, із яких: 14 999,99 гривень заборгованість за кредитом, 86 196,50 гривень - заборгованість по нарахованим процентам (а.с. 36).
Згідно даних виписки з рахунку, відкритого в АТ КБ "ПриватБанк" на ім`я ОСОБА_1 , 12 серпня 2022 року на картковий рахунок відповідача зараховано 15 000,00 гривень (а.с. 86-87).
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
У відповідності до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1077 ЦК України встановлено, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Згідно частини 6 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно частини 8 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Установлено, що договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3099503 від 12 серпня 2022 року укладено у порядку, визначеному Законом України "Про електронну комерцію".
Заперечуючи проти позовних вимог в частині нарахування процентів за користування кредитом, скаржник посилається на статтю 18 Закону України "Про захист прав споживачів".
Відповідно наявного в матеріалах справи кредитного договору, останній містить умови, що за користування кредитними коштами позичальник сплачує відсотки, з розміром яких (реальною річною процентною ставною) відповідач погодився, підписуючи Кредитний договір.
Волевиявлення сторони щодо підписання договору свідчить, що особа, яка погоджується укласти договір, отримала всі необхідні відомості для прийняття рішення про погодження умов договору.
Згідно частин 1, 2 статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" (в редакції, чинній на момент укладення договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори з споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Згідно пункту 5 частини 3 статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Однак, умови кредитного договору не можна уважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому статтею 627 ЦК України.
Відповідач погодив такий розмір процентів, підписуючи кредитний договір на визначених у ньому умовах.
Окрім цього, аналіз пунктів 1.4.1, 1.4.2 дозволяє зробити висновок, що сторони погодили процентні ставки за правомірне користування кредитними коштами, а не відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання, що настає у разі невиконання зобов`язань за договором. Твердження скаржника, що процентна ставка суперечить статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів", є помилковим внаслідок неправильного тлумачення цієї правової норми, оскільки проценти за правомірне користування кредитом визначено відповідно до статей 1048, 1056-1 ЦК України вони у цьому випадку не виконують компенсаційну функцію за невиконання зобов`язань, такий розмір процентів є узгодженим сторонами договору.
Згідно пункту 1.6 укладеного договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 122 460,00 гривень.
Отже, у справі, що переглядається, нарахування позивачем процентів за користування кредитом відповідає умовам укладеного між сторонами договору та вищезазначеним нормам права. Права відповідача жодним чином не порушені, а обумовлені взаємною згодою сторін договору. Договір (або його окремі частини) у встановленому законом порядку недійсним не визнавався.
За таких обставин, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги з посиланням на несправедливі умови договору щодо встановлення розміру відсотків за користування кредитом.
Посилання скаржника на практику міських та апеляційних судів колегія суддів відхиляє, оскільки згідно частини 4 статті 263 ЦПК України підлягають застосуванню висновки про застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
Посилання скаржника на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові №132/1006/19 від 07 жовтня 2020 року, відхиляються колегією суддів, оскільки обставини, установлені у справі №132/1006/19, не є релевантними обставинам цієї справи.
Зокрема, у межах справи, що переглядається апеляційним судом, не заявлено зустрічних позовних вимог про захист прав споживачів та визнання недійсним договору позики в частині нарахування відсотків.
Щодо доводів апеляційної скарги в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає про таке.
Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту3 частини 1 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із статтею 134 ЦПК України:
1. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
2. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
3. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
4. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно із статтею 137 ЦПК України:
1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Установлено, що 03 липня 2023 року між ТОВ "ФК "Укрглобал-Фінанс" та ФОП ОСОБА_2 укладено договір про надання юридичних послуг №03/07/2023 від 03 липня 2023 року.
Відповідно до пункту 1.1 договору в рамках цього договору виконавець, який має право на заняття адвокатською діяльністю відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатом діяльністю №2412 від 23 жовтня 2018 року, видане на підставі рішення ради адвокатів Полтавської області №18 від 23 жовтня 2018 року, зобов`язується надати замовнику наступні юридичні послуги: складання проектів процесуальних документів, складання листів, адвокатських запитів, претензій, заперечень, позовних заяв, пояснень, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, представництво інтересів замовника у органах державної влади та місцевого самоврядування (на підставі окремої довіреності).
Пунктом 3.1 договору сторони визначили вартість послуг виконавця:
-          5 000,00 гривень - складання позовної заяви про стягнення заборгованості з боржника замовника;
-          2 000,00 гривень - складання відповіді на відзив на позовну заяву, заперечення, додаткові пояснення.
Згідно пункту 4.1 договору замовник уважається таким, що отримав послуги, а виконавець таким, що надав послуги після підписання акту приймання-передачі наданих послуг. Акт складається виконавцем у двох екземплярах та надається на підписання замовнику не пізніше 5-ти (п`яти) робочих днів, після завершення надання послуг.
27 жовтня 2023 року ТОВ "ФК "Укрглобал-Фінанс" та ФОП ОСОБА_2 підписано акт приймання-передачі наданих послуг №16 на загальну суму 25 850,00 гривень. Згідно із даних акту вартість підготовки позовної заяви про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 за договором №3099503 про надання споживчого кредиту становить 5 000,00 гривень (а.с. 43).
Заперечуючи проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, скаржник посилається на те, що договір про надання професійної правничої допомоги укладено між позивачем та фізичною особою-підприємцем, а не адвокатом.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.
Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту (пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Положеннями статей 6, 12, 31, 32 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що право особи на зайняття адвокатською діяльністю зберігається з моменту отримання свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю до зупинення або припинення ним права на зайняття такою діяльністю.
Матеріали справи містять копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю НОМЕР_1, виданого ОСОБА_2 на підставі рішення Ради адвокатів Полтавської області від 23 жовтня 2018 року №18 (а.с. 41).
Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).
Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою (частина 1 статті 13 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності (підпункт 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
Згідно відомостей, що містяться у вільному доступі, ОСОБА_2 зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як фізична особа-підприємець, основним видом його підприємницької діяльності є діяльність у сфері права.
Відомостей, які свідчили б, що адвокат ОСОБА_2 здійснює адвокатську діяльність в іншій формі, а не як фізична особа-підприємець, суду не надано.
За таких обставин, реєстрація адвоката як фізичної особи-підприємця та надання правової допомоги як ФОП, на переконання суду, не є підставою для відмови у задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Заперечуючи проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, скаржником усупереч частини 6 статті 137 ЦПК України не наведено обґрунтованих доводів щодо невідповідності заявленої суми критерію співмірності. Відтак апеляційний суд не убачає підстав для зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката в суді першої інстанції.
Відповідно до підпункту в) пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачем вказано, що витрати на професійну правничу допомогу позивача у суді апеляційної інстанції становлять 2 000,00 гривень.
На підтвердження заявленого розміру позивачем надано акт приймання-передачі наданих послуг №62 від 08 травня 2024 року, згідно даних якого виконавець склав та подав пояснення до Київського апеляційного суду на апеляційну скаргу ОСОБА_1 
08 травня 2024 року ТОВ ФК "Укрглобал-Фінанс" на рахунок ОСОБА_2 сплачено 2 000,00 гривень, що підтверджується даними платіжної інструкції №828.
Відтак, позивачем належними та допустимими доказами доведено розмір витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 2 000,00 гривень.
Клопотань щодо неспівмірності заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції відповідачем не подано.
За таких обставин, з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК "Укрглобал-Фінанс" на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції слід стягнути 2 000,00 гривень.
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 березня 2024 року в оскарженій частині залишити без змін.
 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал - Фінанс» на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, 2 000,00 грн.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач                                                      Н.В. Поліщук

Судді                                                                         М.В. Мережко

                                                                                               В.В. Соколова