ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 951/540/24	Головуючий у 1-й інстанції Чапаєв Р.В. 	
Провадження № 33/817/766/24 	Доповідач - Лекан І.Є.	
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є. 
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі адміністративну справу за апеляційною скаргою адвоката Терлюка О.Я. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 26 вересня 2024 року,
ВСТАНОВИЛА:
Постановою Козівського районного суду Тернопільської області від 26 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто судовий збір.
Згідно з даною постановою, ОСОБА_1 в селищі Козова Тернопільського району 11.07.2024 року о 17 год. 32 хв. керував автомобілем марки «Mersedes Benz 240 D», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, зовнішні ознаки якого були: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, невиразна вимова. Пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» відмовився, проте погодився пройти аналогічний огляд в медичному закладі. Прибувши в медичний заклад, відмовився від проходження огляду.
В апеляційній скарзі адвокат Терлюк О.Я. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 26 вересня 2024 року скасувати, а провадження закрити на підставі п.1. ст. 247 КУпАП.
Вважає, що суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого та незаконного висновку, що в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Пояснює, що відео на диску з відеозаписом не підписане електронним цифровим підписом, тому є неналежним та недопустимим доказом. 
Звертає увагу на те, що відеозапис не містить даних про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, тобто виконував функції водія.
Зауважує, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду в закладі охорони здоров`я та просить взяти до уваги копію заяви, написаної на ім`я чергового лікаря ОСОБА_1 , згідно з якою надає згоду на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.
Стверджує, що поліцейські не вказали ОСОБА_1 виявлені у нього зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння, як підставу для вимоги пройти огляд на стан такого сп`яніння на місці зупинки або в найближчому закладі охорони здоров`я. 
Вказує, що не було залучено двох свідків до проведення вищевказаного огляду на стан алкогольного сп`яніння за описаних обставин. 
Зазначає, що на відеозаписі відсутнє вручення працівниками поліції ОСОБА_1 письмового направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Звертає увагу на те, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не містить дати та підпису посадової особи, а також його копію не надано ОСОБА_1 .. 
Наголошує, що працівники поліції під час оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що, вважає, підтверджує відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Посилається на те, що звукозапис, долучений до матеріалів справи, є нерозбірливим, а тому не може бути належним доказом у цій справі.
ОСОБА_1 та адвокат Терлюк О.Я. в судове засідання повторно не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про день і час розгляду справи, що відповідно до ст.294 КУпАП не перешкоджає апеляційному розгляду справи. Відповідно до клопотання адвоката, просить проводити розгляд у його відсутності.
       Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.        
       Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
       Так, суд вірно послався на протокол про адміністративне правопорушення 
серії ДПР18 № 497552 від 11.07.2024 року, відповідно до якого поліцейським зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 в селищі Козова, Тернопільського району 11.07.2024 року о 17 год. 32 хв. автомобілем марки «Mersedes Benz 240 D», державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, зовнішні ознаки якого були: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, невиразна вимова. Пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» відмовився, проте погодився пройти аналогічний огляд в медичному закладі. Прибувши в медичний заклад, відмовився від проходження огляду, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.
Протокол сумніву не викликає, оскільки складений уповноваженою особою, відповідно до вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП, тому є належним доказом по справі.
З відеозапису камер поліцейських вбачається, що під час патрулювання 11.07.2024 року о 17 год. 32 хв. в селищі Козова, Тернопільського району, поліцейськими виявлено транспортний засіб «Mersedes Benz 240 D», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 ..
Як стверджує відеозапис, одразу після зупинки транспортного засобу поліцейські повідомили ОСОБА_1 , що він в порушення п. 2.3. (В) ПДР України не користувався ременем пасивної безпеки, в зв`язку з чим був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП з накладенням штрафу.
Відповідно до відеозапису, ОСОБА_1 , в зв`язку з наявними ознаками алкогольного сп`яніння, працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням газоаналізатора Драгер чи в медичному закладі. Останній, на неодноразові запитання чи буде проходити такий огляд, погодився пройти його у медичному закладі. Однак, прибувши в медичний заклад, відмовився від проходження огляду.
У матеріалах справи наявний акт огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , відповідно до якого за результатом огляду у водія працівниками поліції виявлені ознаки сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю із порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови та наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.07.2024 року.
Відповідно до пункту п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан сп`яніння, його дії та ознаки сп`яніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.
Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
       Твердження апелянта щодо невідповідності висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові фактичним обставинам справи, а також порушення судом норм процесуального права є необґрунтованими, оскільки факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, доведений належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст.251, 252 КУпАП.
       Пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції зроблена згідно до вимог ч.2 ст.266 КУпАП, відповідно до якої під час проведення огляду на стан сп`яніння осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що з матеріалів відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, оскільки відповідно до відеозапису під час патрулювання 11.07.2024 року о 17 год. 32 хв. в селищі Козова, Тернопільського району, поліцейськими виявлено транспортний засіб «Mersedes Benz 240 D», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який в порушення п. 2.3. (В) ПДР України не користувався ременем пасивної безпеки, в зв`язку з чим був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП з накладенням штрафу.
Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що не було залучено двох свідків до процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки відповідно до частини 2 статті 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. В даному випадку було проведено відеофіксацію із застосуванням технічних засобів, тому присутність свідків була не обов`язкова.
Безпідставними є твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 у приміщенні найближчого закладу охорони здоров`я КНП «Козівська ЦРЛ КСР», куди прибув із працівниками поліції за своїм бажанням, не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки наведене спростовується матеріалами відеозапису, де на запитання працівника поліції чи він будете проходити огляд, останній відмовляється (файл « ОСОБА_1 2 (3)», 18 год. 14 хв. 13 сек. час зазначено згідно з даними таймера, що відображається при відтворенні відеофайла). 
Щодо копії заяви наданої захисником - адвокатом Терлюком О.Я., написаної ОСОБА_1 на ім`я чергового лікаря закладу охорони здоров`я, згідно з текстом якої останній надає згоду на проходження огляду, судом першої інстанції вірно не взято до уваги, оскільки ОСОБА_1 у чіткій формі відмовився від проходження такого огляду, а надалі послідовно усією своєю подальшою пасивною поведінкою щодо небажання проходити огляд, упродовж тривалого часу, аж до завершення складення протоколу про адміністративне правопорушення, підтвердив свою відмову. 
Безпідставними є посилання апелянта про те, що відсутність електронного цифрового підпису на файлах відеофіксації огляду на стан алкогольного сп`яніння тягне за собою недопустимість цього доказу, оскільки відповідно до статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Один і той же електронний документ /відеозапис/ може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали, відрізняються один від одного тільки часом та датою їх створення. 
Записаний на оптичний диск носій інформації, електронний файл у вигляді відеозапису, є оригіналом /відображенням/ електронного документу, який не потребує додаткового завірення електронним підписом, з огляду на це поліцейські діяли відповідно до Наказу МВС України №1026 від 18.12.2018 «Про затвердження Інструкції з застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису» та будь-яких порушень не допустили.
Крім того, у даній справі працівники поліції здійснювали відеозапис відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», яким передбачено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису та електронного цифрового підпису не потребує.
Не заслуговують на увагу доводи апелянта щодо невідсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, оскільки відповідно до відеозапису працівник поліції повідомив останнього про те, що він його відстороняє від керування т/з до повного витверезіння.
Окрім того, примусове відсторонення від керування транспортним засобом або ж нездійснення такого примусового відсторонення само по собі не свідчить про відсутність в діях водія складу правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.
Необґрунтованими є твердження апелянта щодо неповідомлення працівниками поліції про ведення відеофіксації, оскільки працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що ведеться відеофіксація (файл « ОСОБА_1 2 (1)», час 17 год. 41 хв. 50 сек. ).
Не заслуговують на увагу доводи апелянта, що пояснення про неможливість встановити обставини справи через низьку якість звуку на матеріалах відеозапису, оскільки такі доводи спростовуються при перегляді відеозаписів, що містяться на відеофайлах і, які є цілісними, належної якості, та такими, що у своїй сукупності відтворюють усю процедуру фіксування адміністративного правопорушення, зокрема огляду на стан алкогольного сп`яніння. Зміст розмов відтворюється чітко.
Безпідставними є твердження апелянта щодо складення працівниками поліції акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів щодо ОСОБА_1 без зазначення реквізитів та без вручення його копії ОСОБА_1 , оскільки акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів містить усі реквізити, визначені Додатком 2 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, його складено в присутності ОСОБА_1 , про його наявність та долучення як додатка до протоколу про адміністративне правопорушення вголос проголошено ОСОБА_1 . 
При цьому законодавством не передбачено процедури примусового вручення зазначеного акта та, як встановлено переглядом відеозапису, ОСОБА_1 демонструє, що не бажає бути присутнім під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та матеріалів, пов`язаних з оглядом на стан сп`яніння, в деяких фрагментах відеозапису відсутній на відео, оскільки відлучається і не бажає бути поруч із працівниками поліції.
Права та обов`язки ОСОБА_1 поліцейський роз`яснив, що стверджує відеозапис з камер поліцейських.
Будь-яких заяв, зауважень, скарг, при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не подавав, дії працівників поліції не оскаржував.
Твердження про неналежність доказів, долучених до матеріалів справи, на що у своїй скарзі посилається апелянт, то такі доводи є безпідставними, оскільки відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, протоколом про адміністративне правопорушення, на підставі показань технічних приладів, що мають функції відеозапису чи кінозйомки, іншими документами.
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП України, з врахуванням його особи, ступеня та характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції статті правопорушення, тому підстав для скасування постанови суду та закриття справи - немає.
       На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката Терлюка О.Я. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 26 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя