Ухвала
про залишення скарги без руху
11 листопада 2024 року
м. Київ
провадження № 51-3821 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої                           ОСОБА_1 ,
суддів                                     ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженої  ОСОБА_4 на судові рішення неї,
встановив:
Засуджена ОСОБА_4 звернулась до Верховного Суду із клопотанням, в якому просить застосувати до неї статтю домашнє насильство, побої та погроза вбивством, пом`якшити строк покарання, так як вона має двох неповнолітніх дітей, змінити відносно неї обвинувачення, та вказує про погіршення здоров`я.
Перевіривши клопотання засудженої, яке (з огляду на зміст вимог) по суті є касаційною скаргою, на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Зокрема, в порушення вимог ст. 427 КПК України ОСОБА_4 своє звернення до суду виклала у формі «Клопотання», в той час як процесуальним законом передбачена можливість оскаржити судові рішення в касаційному порядку шляхом подачі саме касаційної скарги.
Відповідно до вимог пункту 1 частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, зазначається найменування суду касаційної інстанції. 
Проте, касаційна скарга засудженої адресована до Верховного Касаційного Суду України в м. Києві, в той час як, відповідно до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК (в редакції Закону України № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року), судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
Відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, зазначаються судові рішення, що оскаржуються, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
Так, засуджена ОСОБА_4 у своїй касаційній скарзі не вказує назви судів та дати постановлення судових рішень, які вона вважає за необхідне переглянути, а також не зазначає єдиного унікального номера справи, що позбавляє суд касаційної інстанції визначитися з предметом оскарження та перевірити порядок дотримання строків звернення до Суду із касаційною скаргою.
Крім цього, згідно зі статтею 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
 - залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення;
 - скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
 - скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
 - змінити судове рішення.
Однак, вищезазначені вимоги касаційної скарги не узгоджуються із положеннями ст. 436 КПК України, яка визначає повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Крім того, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК.
Відповідно до положень статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Так, у касаційній скарзі засуджена ОСОБА_4 наводить свій життєпис, зауважує про стосунки із загиблим, вказує, що на досудовому розслідуванні поза увагою залишилися обставини її щирого каяття та визнання вини та ставить під сумнів докази її винуватості. 
Проте, всупереч вищезазначеним положенням, засуджена ОСОБА_4 не вказує у касаційній скарзі на конкретні порушення закону, що можуть бути підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на її думку, допущено судом при його (при їх) постановленні, та не зазначає, яким чином вказані порушення перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
При цьому, відповідно до частини 5 статті 427 КПК, до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються. 
Обов`язок долучення копій судових рішень, що оскаржуються, покладено кримінальним процесуальним законом саме на особу, яка подає касаційну скаргу. 
Проте, засуджена ОСОБА_4 не надала до скарги копії (копій) судового рішення (судових рішень), що постановлені в кримінальному провадженні стосовно неї, тому без наявності копій судових рішень перевірити її доводи у скарзі є неможливим. 
Наявність вказаних недоліків унеможливлює вирішення питання щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_4 .
Відповідно до статті 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
З огляду на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне встановити засудженій строк для усунення недоліків у десять днів з моменту отримання нею ухвали про залишення поданої касаційної скарги без руху.
При повторному зверненні до суду засудженою має бути підтверджено, що нею не пропущено цього строку. 
З урахуванням наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженої  ОСОБА_4 на судові рішення щодо неї залишити без руху, надавши їй десятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_5                           ОСОБА_2                                    ОСОБА_3