КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 754/6300/24
провадження № 33/824/4339/2024 
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 жовтня 2024 року                                                                                               м. Київ
Київський апеляційний суд
в складі судді Кирилюк Г. М.,
при секретарі Халепчук Д. С. 
 
розглянувши у відкритому  судовому  засіданні  апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Сіренка Максима Юрійовича на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 02 серпня 2024 року у складі судді Сенюти В. О., в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
до адміністративної відповідальності за  ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
 
встановив:
 
Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 02 серпня 2024 року накладено на ОСОБА_1 за скоєне  адміністративне правопорушення, передбачене  ч. 1 ст. 130  КУпАП, адміністративне  стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування  транспортними засобами на строк  один  рік. 
11.08.2024 захисник ОСОБА_1 - адвокат Сіренко М. Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Деснянського районного суду м. Києва від 02 серпня 2024 року скасувати та справу закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що судом першої інстанції допущено спрощений підхід до розгляду зазначеної справи, не надано правової оцінки тим доказам, які надано поліцейським, не надано належної правової оцінки доводам сторони захисту, внаслідок чого було винесено незаконне рішення.
Зазначив,  що   в даній ситуації ОСОБА_1 не був водієм в розумінні п. 1.10 ПДР України, оскільки автомобілем він не керував, в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують факт керування ним автомобілем та докази  руху транспортного засобу. На відеозаписі не зафіксовано рух автомобіля під його керуванням.
Знаходження за кермом транспортного засобу чи поряд з транспортним засобом, який не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані) не доводить факту керування транспортним засобом.
Докази про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння в справі відсутні, а тому і відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судовому захисник ОСОБА_1 - адвокат Сіренко М. Ю.  апеляційну скаргу підтримав та просив її  задовольнити.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Частиною першою статті  130 КУпАП  передбачено  адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п. 2.9 А  Правил дорожнього руху України  водієві забороняється керувати  транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Згідно ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та визнані доведеними судом першої інстанції, за доводами, зазначеними в апеляційній скарзі.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
Суд, у відповідності з вимогами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Відповідно  до  змісту протоколу  про  адміністративне  правопорушення   серії ААД №858137, 19 квітня 2024  року  о 05 год. 37 хв., в  м. Києві  по проспекту Броварському, 95, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом WV Jetta,  днз НОМЕР_1 ,  в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки зі згоди водія за допомогою алкотестеру «Drager» 6820, прилад ARHK - 0513, тест 4666, результат огляду позитивний - 0,45 ‰, чим порушив  вимоги п. 2.9 А Правил дорожнього  руху, за  що передбачена  відповідальність за  ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно  до  роздруківки результатів тестування від 19 квітня 2024 року, при застосуванні приладу Drager Аlcotest 6820, у водія   ОСОБА_1   виявлено показник вмісту алкоголю 0, 45‰.
Відповідно  до  акту  огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних засобів, результат  огляду  -   0, 45‰.  З  результатами огляду ОСОБА_1 погодився, про що  свідчить  його  підпис  (а.с.3).
Обставину  перебування  в стані  алкогольного  сп`яніння  під  час складення  протоколу  про  адміністративне  правопорушення  ОСОБА_1    не заперечував. 
Відеофіксація здійснювалася на бодікамеру №470666.
З відеозапису, який міститься на DVD-диску, вбачається, що   працівники поліції  під`їжджають  до автомобіля, за кермом  якого  знаходився ОСОБА_1 . 
Обставини, за  яких  ОСОБА_1   перебував  в транспортному засобі посеред  проїжджої  частини  з увімкненою аварійною  світловою сигналізацією, щоб  водії  інших  автомобілів  змогли побачити його  вимушену  зупинку, не  виключають будь-яких розумних  сумнівів    в тому,  що останній   був  водієм  транспортного  засобу під  час його  зупинки. 
Відсутність  на  відеозаписі   інформації  щодо  руху  автомобіля до моменту зупинки не  може свідчити про  недоведеність   факту   керування ОСОБА_1   цим транспортним засобом. 
Сукупність відповідей  ОСОБА_1 , які зафіксовані на відеозаписі, беззаперечно підтверджують ту обставину, що саме він був водієм автомобіля WV Jetta,  днз НОМЕР_1 , в  розумінні п.1.10 Правил  дорожнього  руху України.
Зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.
Відповідно  до наявної в матеріалах справи розписки від 19.04.2024,  ОСОБА_1    підтвердив факт відсторонення  його  від  керування   транспортним засобом, днз НОМЕР_1 .
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином,   ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
За  наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судом першої інстанції належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного   правопорушення,  передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду першої  інстанції і могли б  слугувати підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного  правопорушення  апеляційна  скарга  не містить та при розгляді скарги апеляційним судом не  встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду  першої  інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Сіренка Максима Юрійовича залишити без задоволення.
Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 02 серпня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                               Кирилюк Г. М.