УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №273/1720/23 Головуючий у 1-й інст. Самойленко Л. М. 
Категорія 84 Доповідач Борисюк Р. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року 

Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Борисюка Р.М.,
суддів         Павицької Т.М., Трояновської Г.С., 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Житомирі цивільну справу №273/1720/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорчук Леся Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, 
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 17 червня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Самойленко Л.М. у місті Баранівка,

в с т а н о в и в:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася з даним позовом, в якому просила визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни 12 березня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №18936 щодо стягнення із позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (далі ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», Товариство, відповідач) заборгованість за кредитним договором №471315399 від 14 грудня 2019 року таким, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування позову зазначала, що із матеріалів виконавчого провадження №66644521 їй стало відомо, що 12 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. був вчинений виконавчий напис №18936, на підставі якого із неї на користь відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором №471315399 від 14 грудня 2019 року у розмірі 17 200,00 грн.
Вказує, що у цьому виконавчому написі зазначено, що загальна заборгованість за кредитним договором №471315399 від 14 грудня 2019 року (за період з 29 січня 2021 року по 27 лютого 2021 року) становить: 5 000,00 грн – прострочена заборгованість за сумою кредиту; 8 458,50 грн – прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 2 541,00 грн – строкова заборгованість за штрафами і пенями.
Звертає увагу на те, що за умовами кредитного договору розмір поточного ліміту за умовами договору становить 5 000,00 грн (п.1.1. Договору) натомість у виконавчому написі зазначено про заборгованість за тілом кредиту у розмірі 17 200,00 грн, що більше ніж загальний ліміт визначений у договорі.
Також стверджує, що за умовами кредитного договору №471315399 від 14 лютого 2019 року вона отримала 5 000,00 грн (п.1.1 Договору) строком на 20 днів (п.1.3. Договору) і за користування кредитом повинна була сплатити проценти у розмірі 1 658, 00 грн (п.1 Графіку розрахунку Додаток №!).
Вважає, що за строк користування кредитом у 20 днів їй повинно бути нараховано 1 658,00 грн, а натомість було протиправно нараховано 8 458, 50 грн.
Із Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» договорів не укладала, які б посвідчувались нотаріально. Вважає, вказані обставини є самостійною підставою для визначення виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 17 червня 2024 року позов задоволено. Вирішено питання судових витрат. 
Не погоджуючись з рішенням суду у частині стягнення витрат на правничу допомогу, Товариство подало апеляційну скаргу, де просить його скасувати у цій частині та відмовити у стягненні із відповідача витрат на правничу допомогу. Також апелянт просить стягнути із позивачки понесені ним витрати на правову допомогу, понесенні при поданні апеляційної скарги.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та невідповідністю висновків суду, обставинам справи.
Вказують, що розмір витрат на професійну правову допомогу у розмірі 8500 грн є значно завищеним, документально не підтвердженим та неспівмірним відносно складності справи.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Згідно частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне. 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як вбачається із матеріалів справи, що відповідачем оскаржується судове рішення в частині витрат на правничу допомогу, а тому рішення суду першої інстанції в іншій частині не переглядається.
Із доводами апеляційної скарги про те, що стягнені оскаржуваним рішенням витрати на правничу допомогу позивачу ОСОБА_1 у розмірі 8 500,00 грн. є не підтвердженими належним чином, завищеними, необґрунтованими та такими, що не підлягають стягненню, апеляційний суд погодитися не може враховуючи наступне.
Згідно зі статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частини 1). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3).
Частинами першою та другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4 цієї статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 137 ЦПК України).
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як вбачається із матеріалів справи позивачем до позовної заяви надано докази на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у справі, а саме:
-копію договору №190 про надання правової (правничої) допомоги від 10 лютого 2022 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Ходак В.В., згідно пункту 4.1 якого за надання послуги з правової допомоги клієнт сплачує адвокату плату в розмірі 8 500,00 грн. (а. с. 42);
- ордер про надання правничої (правової) допомоги адвоката серії АВ №1080439 від 15 червня 2023 року (а.с.44);
- копію заключної виписки за період з 28 грудня 2022 року по 28 грудня 2022 року (а.с.41);
- копію рахунку № 1-190 від 27 грудня 2022 року, виданої адвокатом Ходак В.В. та засвідченої підписом адвоката, згідно якого вбачається, що адвокатом отримано за юридичні послуги у розмірі 8 500,00 грн від ОСОБА_1 (а. с. 43);
Враховуючи надані стороною документи, що підписані адвокатом та клієнтом, можна прийти до висновку про узгоджений обсяг наданих послуг і виконаних робіт, тому їх вартість підлягала розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.
Аналогічна думка викладена у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 329/766/18 та постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги в частині стягнення витрат на правничу допомогу є безпідставними, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи у суді першої інстанції, своїх заперечень щодо розміру витрат на правничу допомогу не заявляв. Крім того, розмір витрат на правничу допомогу було визначено судом з урахуванням обставин справи, загальних засад цивільного законодавства та критеріїв відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в тому числі складності справи.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування рішення місцевого суду в частині вирішення розподілу витрат на правничу допомогу.
Статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права
Таким чином, судом першої інстанції було правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому судове рішення слід залишити без змін.
Малозначними, зокрема, є справи, про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) (пункт 3 частини 6 статті 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» залишити без задоволення, а рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 17 червня 2024 року – без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді