ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/1865/23  Номер провадження 22-ц/814/3492/24	Головуючий у 1-й інстанції Река А. С.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого – судді – доповідача Дорош А.І.
Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.
при секретарі: Коротун І.В. 
учасники справи: 
відповідач ОСОБА_1 
представник відповідача – адвокат Назаренко В.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Назаренка Владислава Васильовича

на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 07 серпня 2024 року, ухвалене суддею Река А.С., повний текст рішення складений – 12 серпня 2024 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

05.09.2023 ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» суму заборгованості у розмірі 88 680 грн, нараховані відсотки за 60 календарних днів – 29 850 грн, судовий збір у розмірі 2 147,20 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний договір №5503573 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір укладено відповідно до правил надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна». Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 25 000 грн (п. 1.3. кредитного договору); строк кредиту 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало їй кредит у сумі 25 000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. У свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала. 29.05.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем було укладено договір факторингу №29-05/2023-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» права грошової вимоги, у тому числі і відносно ОСОБА_1 . Станом на 28.05.2023 заборгованість відповідача по кредитному договору №5503573 від 07.02.2022 не сплачена і складає: 88 680 грн - сума заборгованості та нараховані відсотки за 60 календарних днів у розмірі 29 850 грн, на загальну суму 118 530 грн.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 07 серпня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», заборгованість за кредитним договором №5503573 від 07 лютого 2022 у розмірі 88 680 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» судовий збір у розмірі 1605,90 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 грн.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_1 уклала із ТОВ «Авентус України» електронний договір шляхом обміну електронними повідомленнями та підписала договір у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»(електронним підписом одноразовим ідентифікатором М978911), а тому вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіну особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений. У подальшому відповідачем вносилися кошти на погашення заборгованості, що свідчить про погодження нею умов кредитування. Суд також визнав, що без здійснення вказаних дій відповідачем, кредитний договір не був би укладений, тому суд дійшов висновку, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору про надання споживчого кредиту. Зазначений договір недійсним не визнано. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 25 000 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості відповідач має заборгованість по тілу кредиту у розмірі 25 000 грн, за процентами – 63 680 грн, що у загальному розмірі складає 88 680 грн. Крім того судом першої інстанції враховано, що при розрахунку заборгованості позивачем було враховано часткове погашення ОСОБА_1 процентів та сума заборгованості визначена з їх урахуванням. Аналізуючи зміст кредитного договору від 07.02.2022 №5503573 та його складових (графік погашення боргу, паспорт споживчого кредиту), суд дійшов висновку, що 63 680 грн заборгованості по процентам за користування кредитом станом на день відступлення первісним кредитором на користь позивача права вимоги до ОСОБА_1 , була нарахована правомірно, згідно з умовами договору, підписаного первісним кредитором та позичальником за допомогою електронного підпису шляхом використання одноразового ідентифікатора. Розмір кредитної заборгованості та її складові відповідач не спростувала, контррозрахунку боргу не надала. Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги за вказаним вище кредитним договором, а ОСОБА_1 прийняла умови та правила надання банківських послуг шляхом підписання їх електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, однак у порушення умов цього кредитного договору не виконала своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. У частині вирішення питання про розподіл судових витрат суд першої інстанції, виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, дійшов висновку про неспівмірність заявленого до стягнення розміру судових витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн, який є завищеним. Разом з тим, з урахуванням ухвалення рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» у сумі 3 000 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Назаренко В.В., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати частково, залишити його в силі в частині стягнення коштів у сумі 25 000 грн., а іншій частині – у позові відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що електронна «копія договору про надання споживчого кредиту (9).pdf», надіслана представником позивача в ЕС «Електронний суд», як доказ не є достовірним, оскільки не підписаний жодним електронним цифровим підписом, який би міг підтвердити автентичність цього файлу та відсутні метадані, які б могли підтвердити укладання 07.02.2022 цього електронного документа саме на прописаних в ньому умовах. Сам файл може бути змінений будь-якою особою без спеціальних знань та навиків за допомогою загальнодоступних програм шляхом редагування файлу у форматі «PDF» і встановити будь-які умови договору. На підтвердження зазначеного представником відповідача надано відредагований файл кредитного договору наданий позивачем в якому відсоткову ставку зазначено 0%, без зміни реквізитів сторін. Таким чином вважає, що позовні вимоги про стягнення процентів з відповідача не підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами на підтвердження обставин, яким він обґрунтовував свої вимоги, що є його процесуальним обов`язком. Судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні не надано оцінку зазначеній позиції. Вищезазначені доводи у мотивувальній частині рішення не описані та не спростовані. Вважає, що достовірність кредитного договору № 5503573 від 07.02.2022 з ТОВ «Авентус Україна» визначена безпідставно, а отже, і безпідставно стягнуті кошти – проценти за користування кредитом у розмірі 63 680 грн, оскільки кредитний договір - це єдиний документ, на підставі якого вони нараховані і заявлені до стягнення позивачем. Позиція відповідача полягає у тому, що договір як доказ заборгованості за процентами, наданий позивачем до позовної заяви, є недостовірним, оскільки у нього може будь-хто вносити будь-які дані. Крім того, звертає увагу, що згідно норм ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Зазначає, що відповідач як споживач покладалася на актуальну на 07.02.2022 рекламну інформацію. Відповідач не брала кредит за ставкою 1,99% в день, що відповідає 716,4% річних. Сума процентів за місяць в такому випадку співмірна із сумою кредиту. Також зазначає, що ст. 1056-1 ЦК України не передбачає застосування декількох фіксованих процентних ставок та можливості встановлення такого умовами договору. Вважає, що застосування кредитором та позивачем процентної ставки 1,99% в день, що відповідає 716,4% річних відповідно до п.1.5.1. кредитного договору, в разі неповернення коштів після 09.03.2022 є не процентами за правомірне користування коштами, а саме збільшеними процентами як відповідальністю за порушене грошове зобов`язання, встановлене договором. Така зміна процентної ставки передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України. Щодо строку кредиту, зазначеному в п.1.4. кредитного договору - 360 днів, зазначає, що кредитний договір містить інший строк виконання зобов`язання - 09.03.2022, неповернення коштів до якого ініціює застосування непропорційно великих процентів до відповідача. Відтак, строк кредиту, зазначений у п.1.4. кредитного договору, є формальним та покликаний поставити кредитора у більш вигідне становище, замінюючи неустойку нарахуванням процентів, оскільки неустойка має менший строк позовної давності та може бути зменшена судом. Крім того вважає, що відповідач звільнений від обов`язку сплачувати збільшені відсотку за нараховані за порушення строку виконання кредитним договором під час воєнного стану. 

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

У судове засідання апеляційного суду 16.12.2024 не з`явився позивач, він належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення 13.11.2024 судової повістки про виклик до суду у цивільній справі до електронного кабінету його представника, яка достав0лена 13.11.2024, що у відповідності до вимог п.2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки. При цьому, колегія суддів враховує, що електронний варіант ухвали Полтавського апеляційного суду від 11.010.2024 (про призначення справи до апеляційного розгляду) розміщено в мережі Інтернет за адресою: https://reyestr.court.gov.ua/ та відповідно оприлюднено. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що ТОВ «Авентус Україна» є фінансовою установою, про що отримано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи №426 від 28.02.2017, видане Національним банком України (а.с. 17).
07.02.2022 між ТОВ «Авентус України» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус України» укладено електронний договір №5503573 про надання споживчого кредиту, який був підписаний відповідачем у відповідності до вимог частин 6 та 8 статей 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «M978911», відповідно до правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус України», затверджених наказом №19-ОД від 05.01.2022 (та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents) (а.с.56-61).

Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 25 000 грн (п. 1.3. кредитного договору); строк кредиту 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (07.02.2023) вказується в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору (п. 1.4. кредитного договору).

ТОВ «Авентус України» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 25 000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» №2786 від 05.06.2023 (а.с. 11), та було визнано відповідачем ОСОБА_1 у судовому засіданні.

Підписавши 07.02.2022 договір про надання споживчого кредиту, ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання одержати та повернути кошти, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

29.05.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу 29.05/23-Ф (а.с. 22-26), згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників, про що відповідача повідомлено шляхом направлення на електронну пошту, зазначену нею при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення (а.с. 42).

Згідно пп. 3 п. 4.1. договору про надання споживчого кредиту №5503573 від 07.02.2022, ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача.

Відповідно до п. 1.1. договору факторингу, за цим договором позивач (фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Авентус Україна» (клієнта) (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Згідно п. 1.2. договору факторингу перехід від клієнта (ТОВ «Авентус Україна») до фактора (позивача) вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор (позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників (копія додається) підтверджує факт переходу від клієнта до фактора (позивача) права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

З врахуванням викладеного, судом першої інстанції визнано, що до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного 29.05.2023 договору факторингу №29.05/23-Ф перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі 88 680 грн. Заборгованість за кредитним договором ОСОБА_1 склала: сума кредиту 25 000 грн, сума процентів за користування кредитом – 63 680 грн, всього 88 680 грн (а.с. 67).

Відповідач ОСОБА_1 уклала із ТОВ «Авентус України» електронний договір шляхом обміну електронними повідомленнями та підписала такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором М978911), а тому вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіну особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.

У подальшому відповідачем вносилися кошти на погашення заборгованості, що свідчить про погодження нею умов кредитування.

Встановивши, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, суд першої інстанції визнав, що сторони погодили всі істотні умови кредитного договору, зокрема, щодо визначення розміру процентів за його користування.

Згідно з п.1.5. кредитного договору, тип процентної ставки - фіксована.

Підпунктом 1.5.1. пункту 1.5. договору передбачено стандартну проценту ставку у розмірі 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4. цього договору.

За п.1.5.2. договору знижена процентна ставка 0,299 % в день та застосовується відповідно до наступних умов: якщо споживач до 09.03.2022 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, у зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим договором. Споживач погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для споживача, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки.

09.03.2022 відповідач здійснила оплату на рахунок кредитора у розмірі 1343,25 грн по оплаті процентів, що підтверджується випискою по картці обліку договору (розрахунку заборгованості) (а.с. 43 зворот).

Надалі, відповідач оплати за кредитним договором не здійснювала.

У період з 25.02.2022 по 30.04.2022 ТОВ «Авентус Україна» призупинено нарахування процентів та надано кредитні канікули за користування кредитними коштами за всіма кредитними договорами.

У період з 01.05.2022 по 05.09.2022 кредитором здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою.

Відповідно до розрахунку заборгованості, відповідач має заборгованість по тілу кредиту у розмірі 25 000 грн, за процентами – 63 680 грн, що у загальному розмірі складає 88 680 грн (а.с. 43-55).

З врахуванням викладеного, аналізуючи зміст кредитного договору від 07 лютого 2022 № 5503573 та його складових (графік погашення боргу, паспорт споживчого кредиту), суд першої інстанції дійшов висновку, що 63 680 грн заборгованості по процентам за користування кредитом станом на день відступлення первісним кредитором на користь позивача права вимоги до ОСОБА_1 була нарахована правомірно, згідно з умовами договору, підписаного первісним кредитором та позичальником за допомогою електронного підпису шляхом використання одноразового ідентифікатора.

Розмір кредитної заборгованості та її складові відповідач ОСОБА_1 не спростувала, контррозрахунку боргу не надала.

Також судом першої інстанції встановлено, що відповідно до прохальної частини позову, позивач просить стягнути з відповідача нараховані відсотки за 60 календарних днів за період з 06.09.2022 по 05.11.2022 у розмірі 29 850 грн. Проте, суд першої і інстанції визнав, що у задоволенні цих вимог належить відмовити, оскільки вказана сума входить до загального розміру відсотків і підстав для подвійного стягнення відсотків за відповідний період немає. Крім того, зазначена сума окремо не підтверджується наданими позивачем доказами.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги за вказаним вище кредитним договором, а ОСОБА_1 прийняла умови та правила надання банківських послуг шляхом підписання їх електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, однак у порушення умов цього кредитного договору не виконала своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то в цій частині суд першої інстанції зазначив, що ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» при зверненні до суду заявлено клопотання про стягнення з ОСОБА_1 10 000 грн - витрат на правову допомогу.
На підтвердження понесених витрат ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» надано договір №10/07-2023 від 12.07.2023 про надання правової допомоги (а.с. 19-20), звіт від 23.08.2023 про надання правової допомоги згідно договору №10/07-2023 від 10.07.2022, за змістом якого вбачається, що правова допомога надана на загальну суму 10 000 грн в обсязі збору та аналізу доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором; складення позовної заяви у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором, подання до суду позовної заяви в інтересах клієнта (а.с. 13); копію платіжної інструкції в національній валюті від 24.08.2023 №574 про оплату послуг у розмірі 10 000 грн (а.с. 10).

У відзиві на позов сторона відповідача заперечувала проти стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн., вважаючи, що вони є завищеними, крім того, в обґрунтування витрат на правову допомогу долучено матеріали, які не містять відомостей щодо їх належності до позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, суд першої інстанції дійшов висновку про неспівмірність розміру, заявленого до стягнення, розміру судових витрат на правничу допомогу у сумі 10 000 грн., який є завищеним. Разом з тим, з урахуванням ухвалення рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», у розмірі 3 000 грн.

Апеляційний суду складі колегії суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованості за кредитним договором у розмірі 88 680 грн, нарахованих відсотків за 60 календарних днів – 29 850 грн.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.\

За правилом ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ч.1,3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 №127/33824/19.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, щодо дійсності якого заперечує відповідач, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №5503573 від 07.02.2022, за умовами якого відповідач отримала грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, зазначений у договорі.

Вказаний договір було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. 

Так, згідно п. 1.1. договору визначено, що укладення цього Договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Вебсайт або Мобільний додаток «СгеditPlus». Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому Клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Вебсайту/ІТС Товариства.

Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказаний договір прирівнюється до укладених в письмовій формі.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає доведеним, що кредитний договір №5503573 від 07.02.2022 був підписаний позичальником ОСОБА_1 в електронному вигляді.

Водночас, колегія суддів враховує, що факт укладення кредитного договору №5503573 від 07.02.2022 ОСОБА_1 не заперечується.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Доказів повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними грошима відповідачем, матеріали справи не містять.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що позичальник (клієнт) ОСОБА_1 взяті не себе зобов`язання за кредитним договором №5503573 від 07.02.2022 не виконала, у передбачений у договорі строк грошові кошти (суму кредиту) та нараховані проценти за користування кредитом не повернула, унаслідок чого виникла заборгованість.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку в частині стягнення з відповідача у примусовому порядку суми заборгованості за кредитним договором №5503573 від 07.02.2022.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 свої обов`язки за кредитним договором №5503573 від 07.02.2022 не виконала, допустила заборгованість за кредитом, який згідно наданого позивачем розрахунку становить 88 650 грн, із них: 25 000 грн - заборгованість за кредитом; 63 680 грн - прострочена заборгованість за процентами (а.с. 43-55).

При цьому, колегія суддів враховує, що сам факт отримання кредитних коштів відповідачем не заперечується, як і сам факт звернення до ТОВ «Авентус України» з метою отримання кредиту, та лише вказує, що позовні вимоги вона не визнає, оскільки відсотки можуть бути змінені кредитором без згоди позичальника, є завищеними, а умови договору в частині нарахування відсотків є незрозумілими. 

Згідно умов кредитного договору №5503573 від 07.02.2022 визначено, що товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 25 000,00 гривень. Тип кредиту - кредит. Строк кредиту - 360 дні (день). Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Загальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі. У споживача відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту, встановлених договором, на підставі звернення до товариства у паперовій, формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора. Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1,4 цього договору, знижена процентна ставка 0,299% в день застосовуються відповідно до наступних умов. 

Якщо Споживач до 09.03.2022 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, у зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.

У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Споживач погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання Споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Споживача, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки.

Протягом строку дії Договору розмір процентів за користування кредитними коштами може бути змінений у бік зменшення для Споживача у випадку та на умовах визначених в пп. 1.5.2. Договору, зокрема у випадку отримання Споживачем знижки на стандартну процентну ставку.

Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.

Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 29653,85% річних. За стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 8343,09% річних. 

Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 204 100,00 грн. За стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної - 191 413,75 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 була повідомлена про загальні витрати, які будуть понесені нею у разі отримання кредиту у відповідній фінансовій установі, зокрема, повідомлено про реальну переплату за кредитом, тобто розмір відсотків, які повинні бути повернуті разом із грошовими коштами, наданими фінансовою установою у кредит.

Отже, ОСОБА_1 , підписуючи кредитний договір, усвідомлювала, що сума отриманого кредиту складає 25 000 грн, вказані кошти вона отримує строком на 360 календарних днів, під час вказаного строку діє процентна ставка в розмірі 1,99% від непогашеної суми кредиту за кожен день користування кредиту, тобто у разі внесення коштів з метою погашення заборгованості за тілом кредиту, розмір коштів, які підлягатимуть сплаті як відсотки, порівняно зменшуватиметься. Разом з тим, умови договору та правила надання кредиту не позбавляють ОСОБА_1 права на дострокове повернення кредиту зі сплатою процентів за фактичний час користування кредитом.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 була належним чином ознайомлена та погодилася з умовами надання кредиту, на підставі чого 07.02.2022 між сторонами укладено кредитний договір №5503573, в якому відображені умови надання кредиту, ОСОБА_1 з умовами кредитного договору погодилася, про що свідчить її електронний підпис.
На момент укладення кредитного договору ОСОБА_1 не зверталася до ТОВ «Авентус України» із заявою про надання роз`яснень незрозумілих їй умов договору або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодилася з усіма умовами такого договору.

Більше того, не дивлячись на своє гарантоване право (п. 4.3.) на відмову від укладення договору, користувалася кредитними коштами, до ТОВ «Авентус України»  із відповідною заявою не зверталася.

За змістом статей 6, 626, 627, 628 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, ОСОБА_1 мала можливість не вступати у кредитні відносини з ТОВ «Авентус України», якщо дійсно вважала встановлений розмір відсотків за користування коштами несправедливим, натомість, ОСОБА_1 погодила зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Підписавши кредитний договір, ОСОБА_1 засвідчила, що погодилася на отримання кредитних коштів саме на умовах, що визначені договором. 

Крім цього, відповідачем ОСОБА_1 визнається факт отримання кредитних коштів у розмірі 25 000 грн. шляхом зарахування їх на банківську карту відповідача. 

Також відповідачем ОСОБА_1 визнається сплата 09.03.2022 відсотків у розмірі 1343,25 грн за перший місяць користування кредитними коштами,що підтверджується випискою по картці обліку договору (розрахунку заборгованості) (а.с. 43 зворот), та вказує на визнання відповідачем умов кредитного договору.

Колегія суддів не вбачає підстав вважати текст кредитного договору незрозумілим та/або таким, що вводить в оману споживача, зокрема, в частині визначення розміру та порядку сплати відсотків за користування кредитом.

Крім того, згідно п. 9.8. договору визначено, що підписуючи цей договір, споживач підтверджує, що перед укладенням цього договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною Формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування; б) вказана в ч.1,2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Веб-сайті; він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту; ТОВ «Авентус Україна», що розміщені на Веб-| сайті, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що відповідач ОСОБА_1 на спростування умов кредитного договору в частині нарахування відсотків не надала текст кредитного договору, який, як вона вважає, був нею укладений в електронній формі, тобто до можливих внесень змін кредитодавцем умов в частині нарахування відсотків. Позичальник ОСОБА_1 , уклавши кредитний договір, мала можливість зберегти його як доказ щодо укладення договору саме на тих умов, які мали місце на той час.

Доводи апеляційної скарги про те, що договір було укладено на вкрай невигідних умовах, колегією суддів до уваги не беруться, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. 

Доводи апеляційної скарги щодо недостовірності електронної копії договору про надання споживчого кредиту, що надіслана представником позивача в ЕС «Електронний суд», то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки, як було встановлено, кредитний договір №5503573 від 07.02.2022 був укладений ОСОБА_1 з ТОВ «Авентус України» в електронній формі, грошова вимога за яким була передана ТОВ «ФК» Фінтранс Україна» згідно договору факторингу 329.05/23-Ф від 29.05.2023, тому позивачем було подано відскановану копію даного кредитного договору, який було роздруковано з електронного носія та підтверджено електронним підписом, що виключає втручання у зміст кредитного договору та його недостовірність. Разом з цим, колегія суддів враховує, що ТОВ «ФК «Фінтранс Україна» звернулося до суду першої інстанції в електронній формі, сформувавши позовну заяву в системі «Електронний суд», тобто позовна заява та додатки до неї були подані суду представником позивача з накладенням електронного підпису, що виключає недостовірність наданих доказів.

Отже, доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним у справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд у складі колегії суддів не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381, 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Назаренка Владислава Васильовича - залишити без задоволення.
Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 07 серпня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 грудня 2024 року.

СУДДІ:         А. І. Дорош                        О. А. Лобов                                В. М. Триголов