П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  120/6449/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Мультян Марина Бондівна  
Суддя-доповідач -  Капустинський М.М.   
03 грудня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Ватаманюка Р.В.  Сапальової Т.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,, 
В С Т А Н О В И В :
у травні 2024 року ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, в якому просила суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області від 16.04.2024 року за №905040149717 про відмову у призначенні (перерахунку) пенсії згідно статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII виходячи із 60% заробітної плати, відображеної у довідках про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №02-17-278 та №02-17-279 від 05.02.2024 року, виданих Гайсинською районною військовою адміністрацією Вінницької області.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перевести на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII виходячи із 60% заробітної плати, відображеної у довідках про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №02-17-278 та №02-17-279 від 05.02.2024 року, виданих Гайсинською районною військовою адміністрацією Вінницької області з дня подачі заяви, - 09.04.2024 року та з врахуванням проведених виплат.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 року позов задоволено частково.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Зазначає, що Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII передбачається можливість збереження права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII виключно в порядку частини першої статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII, тобто виключно за умови першого призначення пенсії за віком як державному службовцю.
Вказує про те, що за результатами розгляду наданих до заяви документів та матеріалів електронної пенсійної справи встановлено, що ОСОБА_1 вже отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII та з 01.03.2022 її переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058, як більш доцільний варіант. Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII не передбачено проведення перерахунків пенсій державним службовцям згідно додатково наданих довідок про заробітну плату. Втім, як у встановлений судом строк, так і станом на дату ухвалення рішення Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області  не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 14.07.2016 призначено пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України "Про державну службу".
З 01.03.2022 позивача переведено перерахунок пенсії перехід на пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
09.04.2024 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою, в якій просила здійснити перерахунок пенсії (перевести з одного виду на інший вид) з урахуванням заробітної плати, відображеної у довідках про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №02-17-278 та №02-17-279 від 05.02.2024 року, виданих Гайсинською районною військовою адміністрацією Вінницької області.
За принципом екстериторіальності заяву позивача разом із доданими документами передано на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області від 16.04.2024 № 905040149717 відмовило в проведенні перерахунку пенсії з підстав того, що провести перерарахунок пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» з урахуванням довідки від 05.02.2024 №02-17-278 або довідки від 05.02.2024 №02- 17-279 немає законних підстав, оскільки ст. 37 Закону України від 10.12.2015 № 889-VII «Про державну службу» не передбачено можливість здійснення перерахунків вже призначених пенсій державним службовцям. Крім того рішення обґрунтоване недоцільністю проведення перерахунку.
Вважаючи вищевказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог частково.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.
Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців визначається Законом України від 10.12.2015 № 889-VІІІ "Про державну службу" (надалі - Закон № 889-VІІІ).
Відповідно до пункту 2 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VІІІ з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" № 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Згідно з пунктами 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VІІІ передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно з частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Отже, до 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України № 889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку (62 роки для чоловіків, 60 років для жінок) та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
За наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII, але в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 10 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців та станом на 01 травня 2016 року дату займали посади державної служби.
Такі ж висновки щодо застосування зазначених норм матеріального права викладені в постановах Верховного Суду від 29 вересня 2022 року у справі № 234/6967/17, від 29 листопада 2022 року у справі № 431/991/17, від 27 січня 2023 року у справі № 340/4184/21 та ряду інших.
Так, з матеріалів справи встановлено, що позивач станом на 01 травня 2016 року працювала на посаді державної служби та мала стаж роботи на такій посаді більше 10 років, що підтверджується, власне, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області від 16.04.2024 року за №905040149717.
Відтак ОСОБА_1 набула право на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" № 3723-XII, яка вперше була їй призначена ще 14.07.2016.
В той же час позивача з 01.03.2022 переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
При цьому рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області від 16.04.2024 року за №905040149717 позивачу відмовлено у переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону № 3723-XII.
Колегія суддів звертає увагу на те, що право позивача на обчислення пенсії згідно із Законом України "Про державну службу" № 3723-XII та право вимагати обчислення пенсії встановлено законом і воно не залежить від позиції відповідача щодо доцільності такого обчислення. Особа має право на перехід на інший вид пенсії і може ним скористатись.
Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 12 травня 2021 року у справі № 520/1972/19, а також з висновками Верховного Суду, що викладені у постанові від 29 вересня 2022 року у справі № 234/6967/17.
Отже, враховуючи зазначене вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивач має право на отримання пенсії (на переведення з виду на вид) згідно зі статтею 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII, що вказує на протиправність рішення пенсійного органу, що оскаржується, а тому таке слід скасувати.
Переглядаючи правомірність прийняття судом рішення в частині дати, з якої слід перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", колегія судддів враховує наступне.
Відповідно до частини 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Таким чином, враховуючи, що заяву про переведення, ОСОБА_1 подано до пенсійного органу 09.04.2024, тому саме з цієї дати позивача слід перевести на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".
Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що у відповідності до положень ч.1 ст.308 КАС України колегія суддів не переглядає рішення суду першої інстанції в його відмовленій частині, з огляду на те, що рішення в цій частині не є предметом апеляційного оскарження.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Зазначеним вимогам закону рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 року відповідає.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не встановлено. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Ватаманюк Р.В.    Сапальова Т.В.