ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/23744/24                                              Суддя першої інстанції: Перепелиця А.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  15 жовтня 2024 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді           Костюк Л.О.;
суддів:                     Аліменка В.О., Бужак Н.П., 
за участю секретаря: Чорної К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 04 червня 2024 року (розглянута у порядку письмового провадження, м. Київ, дата складання повного тексту - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій і бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:
У травні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач, ГУ ПФ в м. Києві), в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2020 у справі №826/14105/18 з застосуванням положень пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103, та бездіяльність протиправною щодо нездійснення перерахунку заборгованості (недоплаченої частини пенсії) за період з 01.01.2018 по 30.11.2020 і її доплати згідно зазначеного судового рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві перерахувати заборгованість (недоплачену частину пенсії) за період з 01.01.2018 по 30.11.2020 відповідно до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2020 у справі №826/14105/18 без застосування положень пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 та здійснити її доплату у сумі 51635,70 грн;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови здійснити розрахунок та виплату компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати недоплаченої частини пенсії відповідно до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2020 у справі №826/14105/18 за період з 01.01.2018 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити розрахунок та виплату компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати недоплаченої частини пенсії відповідно до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2020 за період з 01.01.2018 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.06.2024 відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України у зв`язку з тим, що підставою звернення до суду із вказаним позовом стала незгода позивача із діями відповідача при виконанні рішення суду у справі №826/14105/18, що не може бути самостійним предметом окремого судового провадження. Крім того, суд підкреслив, що вимоги щодо здійснення розрахунку та виплати компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати недоплаченої частини пенсії є тісно пов`язаними з первинними вимогами.
Не погоджуючись з викладеним в ухвалі рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду і направити справу для розгляду до суду першої інстанції за встановленою підсудністю. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом не було враховано, що спір у справі №320/23744/24 не стосується виконання рішення суду у справі №826/14105/18, адже включає в себе вимоги про перерахунок та виплату недоотриманих коштів після виконання судового рішення і про здійснення розрахунку та виплати компенсації витрати частини доходів, що взагалі перебувало поза межами предмету розгляду справи №826/14105/18.
Після усунення визначених в ухвалі від 01.07.2024 про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2024 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли 16.08.2024.
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2024 справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 10.10.2024, в якому було оголошено перерву до 15.10.2024.
У судовому засіданні позивач доводи апеляційної скарги підтримав та просив її вимоги задовольнити повністю з викладених у ній мотивів і підстав.
Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибув.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а ухвалу суду першої інстанції - скасувати в частині, виходячи з такого.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, керуючись нормами ст. 129-1 Конституції України, ст. ст. 14, 370, 372, 373, 378, 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України), ст. ст. 1, 11 Закону України «Про виконавче провадження», а також враховуючи правові позиції Великої Палати Верховного Суду і Верховного Суду, прийшов до висновку, що аргументи позивача стосуються виконання рішення суду у справах №826/14105/18, а відтак обраний останнім спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт з огляду на те, що суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення.
З такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може повністю погодитися з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Згідно ч. 2 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
Положеннями ст. 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, до яких належать, зокрема, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення тощо.
Крім того, приписами ч. 1 ст. 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
У постанові від 29.07.2021 у справі № 460/350/19 Верховний Суд підкреслив, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду. Правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі. Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Таким чином, не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».
Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
Як було встановлено раніше, відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що звернення до суду із цим позовом зумовлено незгодою позивача із способом виконання відповідачем рішення суду у справі №826/14105/18, що, у свою чергу, є перешкодою для розгляду таких вимог у загальному порядку, однак останні підлягають розгляду судом за правилами ст. 383 КАС України.
Так, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2020 у справі №826/14105/18 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.11.2019 скасовано та ухвалено постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково:
- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 86% до 70% сум грошового забезпечення;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві здійснити з 1 січня 2018 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 86% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Виконання вказаного судового рішення здійснювалося у примусовому порядку у межах виконавчого провадження НОМЕР_1 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 18.09.2023 виконавче провадження закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» - фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Крім того, у відповідь на заяву ОСОБА_1 від 02.11.2023 про перерахунок суми заборгованості (недоплаченої частини пенсії) за період з 01.01.2018 по 30.11.2020 та здійснення її доплати в сумі 6  661,40 грн (а.с. 8) ГУ ПФ в м. Києві листом від 23.11.2023 №39863-39596/П-02/8-2600/23 повідомило, що на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2020 у справі №826/14105/18 проведено перерахунок пенсії з 01.01.2018 та нараховано кошти в сумі 42  244,80 грн, які будуть виплачені у порядку черговості у межах відповідних бюджетних призначень (а.с. 9-10). До цього листа відповідачем було додано розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії позивача за період з 01.01.2018 по 30.11.2020 (а.с. 11).
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає правильним твердження суду першої інстанції про те, що обраний позивачем спосіб захисту у частині вимог щодо перерахунку пенсії на виконання постанови суду апеляційної інстанції у справі №826/14105/18 не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення в іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконання судового рішення являє собою завершальну стадію судового провадження.
Аналогічна за змістом правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а, від 06.02.2019 у справі № 816/2016/17, а також постановах Верховного Суду від 29.07.2021 у справі № 460/350/19, від 11.02.2021 у справі № 420/5234/19, від 26.05.2022 у справі №520/11343/18.
Як вже було неодноразово підкреслено вище, із змісту предмету спору у цій справі вбачається, що він у частині позовних вимог про перерахунок пенсії за період з 01.01.2018 по 30.11.2020 фактично спрямований на виконання іншого судового рішення, а саме постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2020 у справі №826/14105/18, яким зобов`язано ГУ ПФ в м. Києві здійснити з 01.01.2018 перерахунок пенсії ОСОБА_1 виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 86% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум. При цьому, цією ж постановою відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити виплату перерахованої пенсії у розмірі 100% суми підвищення пенсії з 01.01.2018.
Отже, хоча ОСОБА_1 у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про, зокрема, зобов`язання ГУ ПФ в м. Києві перерахувати заборгованість (недоплачену частину пенсії) за період з 01.01.2018 по 30.11.2020 відповідно до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2020 у справі №826/14105/18 без застосування положень пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.01.2018 №103 та здійснення її доплати у сумі 51  635,70 грн, проте спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення, що в силу вже згаданих приписів ст. ст. 382, 383 КАС України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
Відтак, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.
Викладеним, на переконання судової колегії, спростовується посилання апелянта на те, що при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції неправильно встановив предмет і підстави позову, а також не врахував виникнення нових спірних правовідносин та лише інформаційного характеру посилання у прохальній частині позовних вимог на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2020 у справі №826/14105/18, оскільки визначальним, як було підкреслено вище, є правильне встановлення обставин та передумов, які стали підставою для звернення до суду із таким позовом.
При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу, що під час виконання судового рішення у справі №826/14105/18 позивач не був позбавлений права окрім звернення до суду у порядку ст. ст. 382, 383 КАС України оскаржити у судовому порядку постанови державного виконавця від 18.09.2023 про закінчення виконавчого провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Оскільки спірні правовідносини в частині перерахунку пенсії мають бути вирішені в межах виконання рішення у справі № 826/14105/18, а не окремого позову, то розгляд справи № 320/23744/24 у відповідній частині позовних вимог за правилами адміністративного судочинства неможливий, що є підставою для відмови у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України.
Аналогічна позиція також висловлена Верховним Судом у постановах від 06.02.2023 у справі №140/559/22, від 28.02.2023 у справі №260/1898/22, від 28.03.2023 у справі № 420/7631/22, від 30.11.2023 у справі № 420/6135/22, від 30.01.2024 у справі № 320/19014/23, від 14.09.2024 у справі № 400/3650/24.
За таких обставин суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України в частині позовних вимог про:
- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2020 у справі №826/14105/18 з застосуванням положень пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103, та бездіяльність протиправною щодо нездійснення перерахунку заборгованості (недоплаченої частини пенсії) за період з 01.01.2018 по 30.11.2020 і її доплати згідно зазначеного судового рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання;
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві перерахувати заборгованість (недоплачену частину пенсії) за період з 01.01.2018 по 30.11.2020 відповідно до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2020 у справі №826/14105/18 без застосування положень пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 та здійснити її доплату у сумі 51635,70 грн.
Разом з тим, на переконання судової колегії, позиція Київського окружного адміністративного суду про необхідність відмови у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України щодо іншої частини позовних вимог, є помилковою з огляду на таке.
Матеріали справи свідчать, що питання про нарахування виплату компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати недоплаченої частини пенсії постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2020 у справі №826/14105/18 не вирішувалося.
Крім того, у відповідь на заяву ОСОБА_1 від 02.11.2023 про здійсненні нарахування та виплату компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати недоплаченої частини пенсії за період з 01.01.2018 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії ГУ ПФ в м. Києві листом від 23.11.2023 №39863-39596/П-02/8-2600/23 повідомило, що оскільки нарахована у липні 2023 року доплата до пенсії на виконання постанови суду за період з 01.01.2018 по 30.11.2020 в сумі 42  244,80 грн підлягає виплаті в межах бюджетних асигнувань, то підстави для нарахування компенсації відсутні.
Отже, питання нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати недоплаченої частини пенсії у межах справи №826/14105/18 не вирішувалося, як і не приймалося судом рішення стосовно наявності чи відсутності у позивача права на отримання такої компенсації.
Крім того, аналіз змісту позовних вимог в частині нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів свідчить, що спір у цій частині хоча й виник внаслідок виконання відповідачем судового рішення у згаданій вище справі, однак стосується за своєю суттю інших правовідносин, які, як вже було наголошено вище, не були предметом судового розгляду по суті.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що в частині визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФ в м. Києві щодо відмови здійснити розрахунок та виплату компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати недоплаченої частини пенсії відповідно до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2020 у справі №826/14105/18 за період з 01.01.2018 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії та зобов`язання ГУ ПФ в м. Києві здійснити розрахунок та виплату компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати недоплаченої частини пенсії відповідно до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2020 за період з 01.01.2018 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії вже вирішений рішенням суду, яке набрало законної сили, і подальший захист прав позивача має відбуватися у порядку, визначеному ст. 383 КАС України, з огляду на тісний зв`язок з первинними позовними вимогами, є помилковим та не відповідає фактичним обставинам справи та нормам процесуального права.
У розрізі наведеного колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для Суду природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.
Із змісту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прямо випливає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 Європейський суд з прав людини дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.
У рішеннях від 13.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та від 28.10.1998 у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини зазначив про порушення п. 1 ст. 6 Конвенції, яке виявилося в надто суворому тлумаченні внутрішніми судами процесуальної норми, що позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог.
Отже, системний аналіз положень Конвенції, практики Європейського суду з прав людини та національного законодавства, а також встановлені вище обставини дають підстави для висновку, що оскаржуване судове рішення в частині зумовило утворення перешкод особі у доступі до правосуддя, а саме у праві розгляду справи по суті заявлених позовних вимог.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи, що, як було неодноразово підкреслено вище, оскільки спір у цій справі виник щодо частини позовних вимог з інших правовідносин ніж ті, щодо яких набрало законної сили рішення суду в іншій справі, то судова колегія приходить до висновку про необґрунтованість постановленої Київським окружним адміністративним судом оскаржуваної ухвали в частині.
Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Згідно п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про відмову у відкритті провадження у справі було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково - ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу у відповідній частині направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 312, 320, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 04 червня 2024 року - скасувати в частині відмови у відкритті провадження у справі про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови здійснити розрахунок та виплату компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати недоплаченої частини пенсії відповідно до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2020 у справі №826/14105/18 за період з 01.01.2018 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити розрахунок та виплату компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати недоплаченої частини пенсії відповідно до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2020 за період з 01.01.2018 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії.
Справу у цій частині направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В іншій частині ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 04 червня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 15 жовтня 2024 року).
          
Головуючий суддя                                                                      Л.О. Костюк 

Судді:                                                                                  В.О. Аліменко

                                                                                                    Н.П. Бужак