ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Головуючий І інстанції: Воловик С.В.
03 грудня 2024 р.	Справа № 480/1414/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання  Колесник О.Е.  
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про скасування вимоги,- 
ВСТАНОВИВ:
26.02.2024 позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області (далі - ГУ ДПС в Сумській області, контролюючий орган), в якій, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просить суд:
визнати протиправною вимогу ГУ ДПС в Сумській області про сплату боргу № Ф-3281-1828 У від 25.08.2023.
Позов мотивував тим, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку як платник єдиного податку 2 групи в ГУ ДПС у Сумській області. В березні 2023 ним було подано податкову декларацію платника єдиного податку за 2022 рік через портал «Дія», однак в ній була допущена помилка у відомостях про єдиний соціальний внесок. У зв`язку з цим, 13.03.2023 позивачем подано уточнену декларацію з додатками та виправленнями, які були допущені програмою «Дія», через особистий електронний кабінет ДПС України. Проте, відповідачем не було прийнято декларацію, подану 13.03.2023, та опубліковано заборгованість по платежу «Єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в сумі 7  282.00 грн, що потягло формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 25.08.2023 № Ф-3281-1828.
Позивач вважає таку вимогу ГУ ДПС у Сумській області протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства.
Заперечуючи вимоги адміністративного позову, відповідач зазначив, що до оскаржуваної вимоги включена заборгованість в сумі 7  282.00 грн, яка виникла внаслідок несплати у встановлений строк самостійно задекларованих позивачем сум. Відповідно до поданих декларацій та на момент формування даної вимоги (25.08.2023) борг за позивачем обліковувавсь, а уточнююча декларація, якою вже зменшуються нарахування, подана позивачем вже після прийняття оскаржуваної вимоги, а саме 24.11.2023. З вказаної дати, 25.11.2023, оскаржувана вимога є відкликаною. Посилається на те, що у зв`язку з відсутністю боргу (недоїмки), зазначеного у вимозі, права та інтереси позивача не порушені.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 15.07.2024 (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 . 
Судове рішення вмотивовано тим, що оскільки податкова вимога від 25.08.2023 № Ф-3281-1828 відкликана у порядку статті 60 Податкового кодексу України (далі – ПК України), то відповідно, ця вимога не створює для позивача обов`язків із сплати податків та не породжує для позивача інших правових наслідків, а відтак і не порушує прав позивача.
Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі представник відповідача Філона А.М., посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. 
Посилається на те, що діями відповідача, пов`язаними з формуванням податкової вимоги від 25.08.2023 № Ф-3281-1828 були порушені його права, так як Зарічним відділом державної виконавчої служби м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.11.2023 ВП № 73377010, в якому була винесена постанова про арешт його майна, заблоковані наявні банківські карти, що безумовно порушило права позивача. 
Аргументи, наведені представником позивача в обґрунтування вимог апеляційної скарги, по сутті аналогічні викладеним позовній заяві.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач, ГУ ДПС у Сумській області, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, обґрунтовуючи таке прохання доводами, які по сутті аналогічні викладеним відзиві на позов.
Зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на основі повного і всебічного з`ясування обставин справи, що мають істотне значення для правильного вирішення спору, при повному дослідженні усіх наявних у справі доказів.
За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення відповідно до положень ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.
Судовим розглядом справи встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку як платник єдиного податку 2 групи в ГУ ДПС у Сумській області.
В березні 2023 позивачем було подано податкову декларацію платника єдиного податку за 2022 рік через портал «Дія». 
Як зазначає позивач у зв`язку з виявленою помилкою, 13.03.2023 ним було подано уточнену декларацію з додатками та виправленнями, які були допущені програмою «Дія», через особистий електронний кабінет ДПС України.
Проте, відповідачем не було прийнято декларацію, подану 13.03.2023, та опубліковано заборгованість по платежу «Єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в сумі 7  282.00 грн. 
На підставі даних ІКП ІКС «Податковий блок» ГУ ДПС у Сумській області сформовано  вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 25.08.2023 № Ф-3281-1828 у сумі 7  282.00 грн (а.с. 34).
Зазначена вимога направлена платнику поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, яка обліковується в базі даних ДПС, а саме: АДРЕСА_1 .
Згідно з поштовим повідомленням, рекомендований лист був повернутий у зв`язку з закінченням терміну зберігання (35-37).
Заборгованість у сумі 7  282.00 гри згідно вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 25.08.2023 № Ф-3281-1828 не була сплачена (оскаржена) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання вимоги. 
На виконання ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі – Закон України № 2464-VI), зазначена вимога була узгоджена та направлена на виконання до Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції листом від 14.11.2023 № 8293/5/18-28-13-06 (а.с. 38).
Зарічним відділом державної виконавчої служби м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції постановою від 21.11.2023 ВП №73377010 було відкрито виконавче провадження (а.с. 41) .
Відповідно до даних ІКП ІКС «Податковий блок» платником ОСОБА_1 до контролюючого органу подано уточнюючий звіт № 42297 від 24.11.2023, яким зменшено нарахування у сумі 7  282.00 грн, відповідно до Закону України № 2464-VI (а.с. 45).
У зв`язку з поданням ОСОБА_1 до контролюючого органу уточнюючого звіту № 42297 від 24.11.2023, яким зменшено нарахування в сумі 7 282.00 грн, відповідно до Закону України № 2464-VI, податкова вимога від 25.08.2023 № Ф-3281-1828 була відкликаною відповідачем (а.с. 44). 
29.11.2023 ГУ ДПС у Сумській області направлено до Зарічного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомлення про погашення (сплату) боргу (недоїмки) (а.с. 42).
Постановою Зарічного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 05.12.2023 ВП №73377010 виконавче провадження закінчено (а.с. 43).
У вказаній постанові наявне посилання на повідомлення про скасування рішення, яке підлягало виконанню, тобто вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 25.08.2023 № Ф-3281-1828 відповідно до якої виконавче провадження було відкрито.
Погоджуючись з висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється ПК України.
Згідно з п. 36.1 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до п. 15.1 ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Згідно з п. п. 16.1.3, 16.1.4 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно із підпунктом 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова вимога це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.
Згідно з пунктом 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Абзацом другим підпункту 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 ПК України передбачено, що день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків, крім випадку, передбаченого підпунктом 108-1.2.2 пункту 108-1.2 статті 108-1 цього Кодексу.
При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (абзац четвертий пункту 56.18 статті 56 ПК України).
За правилами, встановленими пунктами 59.1, 59.3, 59.5 статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Отже, факт узгодження грошового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. У свою чергу, невиконання обов`язку зі сплати узгодженого грошового зобов`язання у встановлений законом строк має наслідком включення такого зобов`язання до податкового боргу платника податків, процедура стягнення якого за загальними правилами розпочинається не раніше, ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги (в редакції Податкового кодексу України, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно з п. 60.1 ст. 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: 60.1.1. сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення; 60.1.2. контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу; 60.1.3. контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі; 60.1.4. рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі; 60.1.5. рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.
Відповідно  п. 60.2. ПК України у випадках, визначених підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 цієї статті, податкова вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми податкового боргу в повному обсязі.
Як вже було зазначено вище, у зв`язку з поданням ОСОБА_1 до контролюючого органу уточнюючого звіту № 42297 від 24.11.2023, яким зменшено нарахування в сумі 7 282.00 грн, відповідно до Закону України № 2464-VI, податкова вимога від 25.08.2023 № Ф-3281-1828 була відкликаною відповідачем. 
Згідно даних ІКП ІКС «Податковий блок» по платнику податків ОСОБА_1 станом на 25.11.2023 заборгованість по єдиному соціальному внеску для фізичних осіб – підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність – відсутня.
Тобто з 25.11.2023 оскаржувана податкова вимога від 25.08.2023 № Ф-3281-1828 є відкликаною, що також підтверджується витягом з ІКП ІКС «Податковий блок» (а.с. 44).
Відтак, враховуючи ту обставину, що податковий борг, визначений в оскаржуваній вимозі, був погашений, а як наслідок в силу вимог пп. 60.1.1 п. 60.1 ст. 60 ПК України, така вимога вважається відкликаною та не порушує прав позивача, у зв`язку із чим відсутні  підстави для її скасування.
Таким чином, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 25.08.2023 № Ф-3281-1828.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 04.06.2020 у справі № 826/26101/15, від 06.03.2020 у справі № 816/1125/16.
Додатково колегія суддів звертає увагу, що позивачем до матеріалів справи не надано будь-яких доказів (квитанції, тощо) про отримання контролюючим органом уточнюючої декларації саме 13.03.2023.
Також, колегія суддів зазначає, що ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від  11.12.2024 витребувано у ГУ ДПС у Сумській області додаткові письмові докази, а саме рішення про скасування чи відкликання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 25.08.2023 № Ф-3281-1828.
На виконання вимог ухвали ГУ ДПС у Сумській області надано відповідь, згідно якої окреме рішення, як письмовий документ, про відкликання вказаної вимоги не приймалось, оскільки чинне законодавство не зобов`язує контролюючий орган прийняти письмове рішення про відкликання вимоги про сплату боргу (недоїмки).   
Щодо посилань представника позивача на те, що діями відповідача, пов`язаними з формуванням податкової вимоги від 25.08.2023 № Ф-3281-1828 були порушені його права, так як Зарічним відділом державної виконавчої служби м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.11.2023 ВП № 73377010, в якому була винесена постанова про арешт його майна, заблоковані наявні банківські карти, що безумовно порушило права позивача, колегія суддів зазначає наступне.
Як вже було зазначено вище 29.11.2023 ГУ ДПС у Сумській області направлено до Зарічного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомлення про погашення (сплату) боргу (недоїмки) (а.с. 42).
Постановою Зарічного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 05.12.2023 ВП №73377010 виконавче провадження закінчено, тобто ще до звернення позивача до суду з позовною заявою (22.02.2024). 
Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Таким чином, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.
Порушення вимог закону рішенням, діями, чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями. Вирішуючи спір, суд має пересвідчитись у наявності у особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах, а тому встановлена судом відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту є підставою для прийняття рішення про відмову у позові.
Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 12.05.2021 у справі № 640/11938/20, від 24.10.2024 у справі № 160/3200/20.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що права позивача в даній справі не є порушеними, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відтак задоволенню не підлягають.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.
Інші доводи апеляційної скарги та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                                 П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року, - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		Л.В. Мельнікова	
Судді	   	В.Б. Русанова    А.О. Бегунц   	
Повний текст постанови складено  12.12.2024 року