ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" листопада 2024 р.           Справа№ 910/5602/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Шапрана  В.В.
суддів:            Буравльова  С.І. 
          Андрієнка  В.В. 
 
секретар судового засідання Місюк О.П.
за участю представників:
позивача - Тищенко А.І.;
відповідача - Шемаєва В.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2024 

у справі №910/5602/24 (суддя - Бойко Р.В.)
за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут"
до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" звернулось з позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про стягнення заборгованості у загальному розмірі 23863021,47 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач прострочив оплату вартості наданих в 2021-2023 роках послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії за договором №0099-09021 від 01.07.2019, у зв`язку з чим наявні правові підстави для стягнення з нього заборгованості, а саме: 14259631,20 грн - пені, 2877932,66 грн - 7% штрафу за прострочення оплати понад 30 днів, 1172024,51 грн - 3% річних та 5553433,10 грн - інфляційних втрат.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.05.2024 відкрито провадження у справі №910/5602/24, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог.
09.07.2024 Приватним акціонерним товариством "Харківенергозбут" подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якій позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 6725457,61 грн, з яких: 1172024,51 грн - 3% річних та 5553433,10 грн - інфляційні втрати.
Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.07.2024 прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог.
Рішенням Господарського суду міста Києва 24.09.2024 (повне рішення складене 10.10.2024) у справі №910/5602/24 позов Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" задоволено повністю.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення суду прийняте за неповного з`ясування обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням приписів процесуального права.
Основні аргументи апеляційної скарги відповідача зводяться до наступного:
- відповідно до постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП) №396 від 26.04.202 та №153 від 30.01.2023, строк оплати за надані послуги за період грудень 2022 - липень 2023 року не настав, з огляду на що судом безпідставно задоволено позов та стягнуто 3% річних, та інфляційні втрати;
- суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні заяви відповідача про зменшення розміру 3% річних безпідставно не взяв до уваги правові висновки Великої Палати Верховного Суду викладені в постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18;
- на виконання умов договору про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел відповідач повністю поніс передбачені структурою тарифу витрати. Встановлення ж витрат відповідача на виконання спеціальних обов`язків в іншому розмірі, аніж це передбачено структурою тарифу, Законом України «Про ринок електричної енергії» не передбачено, як і не передбачено покриття витрат оператора системи передачі на виконання спеціальних обов`язків з інших джерел, аніж із тарифу на послуги з передачі електричної енергії та поза розміром, ніж це встановлено у затвердженому НКРЕКП тарифі;
- відмовляючи в задоволенні заяви відповідача про відстрочення виконання рішення судом порушено загальні засади цивільного законодавства, які закріплені в ст. 13 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2024 апеляційну скаргу у справі №910/5602/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2024 у справі №910/5602/24, справу призначено до розгляду на 26.11.2024, встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу. 
19.11.2024 через систему «Електронний суд» позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, згідно якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.
Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги позивач відмічає, що ані умови договору, ані положення Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, затвердженого постановою НКРЕКП №641 від 26.04.2019, не ставлять у залежність своєчасність здійснення оплати замовником за отриману послугу від включення відповідних витрат до структури тарифів зі сторони регулятора (НКРЕКП). При цьому відсутність бюджетного фінансування не звільняє відповідача від обов`язку оплатити отримані послуги.
Також позивач вказує на безпідставність покликання скаржника на постанову Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, оскільки обставини у наведеній справі та у даній справі не є подібними. 
На електронну адресу суду 22.11.2024 від представників Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" та Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" надійшли заяви про участь їх представників у судовому засіданні 26.11.2024 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. 
Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2024 та від 25.11.2024 задоволено заяви представників Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" та Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" про участь у судовому засіданні 26.11.2024 у справі №910/5602/24 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
У призначене засідання суду 26.11.2024, яке відбулося в режимі відео конференції, з`явилися представники сторін та надали пояснення по суті апеляційної скарги. Представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд скасувати оскаржуване рішення та відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник позивача заперечував проти доводів скарги, просив залишити без змін оскаржуване рішення суду.
Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши думку представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.
Як убачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 01.07.2019 між Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (замовник) та Приватним акціонерним товариством "Харківенергозбут" (постачальник послуг) укладено договір про надання послуг забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел №0099-09021, у відповідності до п. 1.1 якого для забезпечення покриття економічно обґрунтованих витрат постачальник послуг на виконання спеціальних обов`язків із купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом надає замовнику послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії в обсязі та на умовах, визначених цим договором.
Згідно п. 2.1 договору вартість та порядок оплати послуги визначаються відповідно до вимог Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 №641 (надалі - Порядок №641), у розрахунковому періоді та відповідно до фактичних обсягів купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом постачальником послуг.
Пунктом 3.1 договору (в редакції додаткової угоди №4 від 28.01.2021) визначено обов`язки постачальника послуг, якими, зокрема є: 1) здійснювати розрахунок вартості послуги виходячи з фактичних обсягів купівлі виробленої електричної енергії за "зеленим" тарифом відповідно до Порядку №641; 2) затверджувати вартість послуги у Регулятора відповідно до глав 12 та 13 Порядку №641; 3) на запит замовника надавати розрахунок вартості послуги проведений у розрахунковому періоді (додаток до акта приймання-передачі наданих послуг, що є додатком 1 до цього договору), та первинну документацію, на підставі якої його проведено; 6) повідомляти про вартість послуги, визначену в розрахунковому періоді; 7) надавати послугу.
За умовами п. 3.3 договору замовник зобов`язаний, зокрема: 1) приймати послугу, яку надає постачальник; 4) у повному обсязі здійснювати оплату послуги, розрахованої постачальником послуг та затвердженої Регулятором; 5) повертати підписаними та належним чином оформленими акти приймання-передачі наданих послуг (додаток 2 до цього договору) протягом 5 днів з дня їх отримання; 6) проводити оплату вартості послуги виключно у грошовій формі.
Згідно з п. 7.1 договору, з урахуванням змін внесених додатковою угодою №5 від 28.12.2021, договір набирає чинності з 01.07.2019 та діє до 31.12.2022.
На виконання умов договору, позивач надав, а відповідач прийняв послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії:
- у грудні 2021 року на суму 797622,95 грн з ПДВ (акт приймання-передачі наданих послуг №12/21 від 31.12.2021, згідно акту коригування від 21.02.2022 - 823055,94 грн з ПДВ); 
- у лютому 2022 року на суму 3234339,52 грн з ПДВ (акт приймання-передачі наданих послуг №02/22 від 28.02.2022, згідно акту коригування від 03.10.2022 - 3234941,42 грн, згідно акту коригування від 22.12.2022 - 3237486,61 грн з ПДВ);
- у березні 2022 року на суму 5353596,38 грн з ПДВ (акт приймання-передачі наданих послуг №09/19 від 31.03.2022, згідно акту коригування від 03.10.2022 - 5341555,39 грн з ПДВ, згідно акту коригування від 28.11.2022 - 5411334,30 грн з ПДВ);
- у квітні 2022 року на суму 5570292,74 грн з ПДВ (акт приймання-передачі наданих послуг №04/22 від 30.04.2022, згідно акту коригування від 03.10.2022 - 5568107,62 грн з ПДВ, згідно акту коригування від 28.11.2022 - 5819292,00 грн з ПДВ);
- у травні 2022 року на суму 8159222,88 грн з ПДВ (акт приймання-передачі наданих послуг №05/22 від 31.05.2022, згідно акту коригування від 03.10.2022 - 8158152,65 грн з ПДВ);
- у червні 2022 року на суму 9486111,25 грн з ПДВ (акт приймання-передачі наданих послуг №06/22 від 30.06.2022, згідно акту коригування від 22.08.2022 - 9487074,22 грн з ПДВ);
- у липні 2022 року на суму 8019855,41 грн з ПДВ (акт приймання-передачі наданих послуг №07/22 від 31.07.2022);
- у серпні 2022 року на суму 6649586,28 грн з ПДВ (акт приймання-передачі наданих послуг №08/22 від 31.08.2022);
- у вересні 2022 року на суму 2926862,40 грн з ПДВ (акт приймання-передачі наданих послуг №09/22 від 30.09.2022, згідно акту коригування від 28.11.2022 - 2927864,17 грн з ПДВ, згідно акту коригування від 22.12.2022 - 3081665,50 грн з ПДВ);
- у жовтні 2022 року на суму 3563730,76 грн з ПДВ (акт приймання-передачі наданих послуг №10/22 від 31.10.2022);
- у листопаді 2022 року на суму 1074677,51 грн з ПДВ (акт приймання-передачі наданих послуг №11/22 від 30.11.2022, згідно акту коригування від 27.03.2023 - 1081865,27 грн з ПДВ, згідно акту коригування від 11.04.2023 - 1082602,72 грн з ПДВ);
- у грудні 2022 року на суму 780609,38 грн з ПДВ (акт приймання-передачі наданих послуг №12/22 від 31.12.2022, згідно акту коригування від 27.03.2023 - 782375,17 грн з ПДВ);
- у лютому 2023 року на суму 2583663,19 грн з ПДВ (акт приймання-передачі наданих послуг №02/23 від 28.02.2023);
- у квітні 2023 року на суму 7833421,03 грн з ПДВ (акт приймання-передачі наданих послуг №04/23 від 30.04.2023);
- у травні 2023 року на суму 13468949,60 грн з ПДВ (акт приймання-передачі наданих послуг №05/23 від 31.05.2023);
- у липні 2023 року на суму 12774885,44 грн з ПДВ (акт приймання-передачі наданих послуг №07/23 від 31.07.2023).
Відповідно до п. п. 13.2-13.4 Порядку №641 (у редакції чинній на момент виникнення правовідносин) протягом перших семи робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, виробники електричної енергії за "зеленим" тарифом і кандидати у такі виробники, гарантованого покупця, постачальники електричної енергії, що виконують функцію постачальника універсальних послуг (далі - ПУП), направляють оператору системи передачі (далі - ОСП) акт приймання-передачі та відповідний розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП. ОСП, протягом трьох робочих днів з дати отримання повертає акт приймання-передачі ПУП, підписаний зі своєї сторони. Протягом двох робочих днів після отримання від ОСП акта приймання-передачі, підписаного з його сторони, ПУП надає Регулятору вартість послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел для затвердження. Протягом трьох робочих днів з дати затвердження Регулятором вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої ПУП у розрахунковому місяці, ОСП здійснює 100% оплату ПУП вартості наданої послуги відповідно до акта приймання-передачі.
У разі надходження оновлених даних від учасників ринку після проведення розрахунків обсягів врегулювання сторони корегують акти приймання-передачі наданих послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел. Після підписання ОСП акта корегування ПУП надає Регулятору корегований розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел та копію акта корегування для затвердження (п. 13.5. Порядку №641).
Згідно постанов НКРЕКП затверджені розміри вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої постачальниками універсальних послуг, серед інших, позивачем, за періоди грудень 2021 року, 2022 рік, січень-липень 2023 року.
Так, постановою НКРЕКП №120 від 25.01.2022 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої постачальником універсальної послуги Приватним акціонерним товариством "Харківенергозбут" у грудні 2021 року в розмірі 797622,95 грн (з ПДВ). Граничний термін оплати 28.01.2022. Оплату у повному обсязі було здійснено 28.01.2022.
Постановою НКРЕКП №330.1 від 22.02.2022 затверджено розмір послуги за січень 2022 року в розмірі 876071,10 грн (з ПДВ). Граничний термін оплати 28.02.2022. Оплату у повному обсязі було здійснено 24.02.2022.
Постановою НКРЕКП №456 від 06.05.2022 затверджено розмір послуги за лютий 2022 року в розмірі 3234339,52 грн (з ПДВ). Граничний термін оплати 10.05.2022. Відповідачем здійснено оплату згідно платіжного доручення від 10.05.2022 на суму 871157,42 грн та згідно платіжного доручення від 20.05.2022 на суму 2363182,10 грн.
Постановою НКРЕКП №487 від 13.05.2022 затверджено розмір послуги за березень 2022 року в розмірі 5353596,38 грн (з ПДВ). Граничний термін оплати 25.05.2022. Відповідачем здійснено оплату згідно платіжного доручення від 25.05.2022 на суму 1517047,33 грн.
Постановою НКРЕКП №559 від 31.05.2022 затверджено розмір послуги за квітень 2022 року в розмірі 5570292,74 грн (з ПДВ). Граничний термін оплати 24.06.2022. Відповідачем здійснено оплату згідно платіжного доручення від 24.06.2022 на суму 1586725,11 грн.
Постановою НКРЕКП №652 від 28.06.2022 затверджено розмір послуги за травень 2022 року в розмірі 8159222,88 грн (з ПДВ). Граничний термін оплати 25.07.2022. Відповідачем здійснено оплату згідно платіжного доручення від 25.07.2022 на суму 2331301,52 грн.
Постановою НКРЕКП №820 від 28.07.2022 затверджено розмір послуги за червень 2022 року в розмірі 9486111,25 грн (з ПДВ). Граничний термін оплати 24.08.2022. Відповідачем здійснено оплату згідно платіжного доручення від 24.08.2022 на суму 2734659,56 грн.
Постановою НКРЕКП №1053 від 30.08.2022 затверджено розмір послуги за липень 2022 року в розмірі 8019855,41 грн (з ПДВ). Граничний термін оплати 24.09.2022. Відповідачем здійснено оплату згідно платіжного доручення від 23.09.2022 на суму 2576093,48 грн.
Постановою НКРЕКП №1239 від 30.09.2022 затверджено розмір послуги за серпень 2022 року в розмірі 6649586,28 грн (з ПДВ). Граничний термін оплати 25.10.2022. Відповідачем здійснено оплату згідно платіжного доручення від 25.10.2022 на суму 2433621,21 грн.
Постановою НКРЕКП №1354 від 25.10.2022 затверджено розмір послуги за вересень 2022 року в розмірі 2926862,40 грн (з ПДВ). Граничний термін оплати 24.11.2022. Відповідачем здійснено оплату згідно платіжного доручення від 25.11.2022 на суму 1287758,03 грн.
Постановою НКРЕКП №345 від 21.02.2023 затверджено розмір послуги за жовтень 2022 року в розмірі 3563730,76 грн (з ПДВ). Граничний термін оплати 28.02.2023. Відповідачем здійснено оплату лише 03.11.2023.
Постановою НКРЕКП №345 від 21.02.2023 затверджено розмір послуги за листопад 2022 року в розмір 1074677,51 грн (з ПДВ). Граничний термін оплати 24.01.2023. Відповідачем не здійснено оплату.
Постановою НКРЕКП №345 від 21.02.2023 затверджено розмір послуги за грудень 2022 року в розмір 780609,38 грн (з ПДВ). Граничний термін оплати 24.02.2023. Відповідачем не здійснено оплату.
Постановою НКРЕКП №389 від 28.02.2023 затверджено розмір послуги за січень 2023 року в розмір 1774881,78 грн (з ПДВ). Граничний термін оплати 08.03.2023. Відповідачем здійснено оплату в повному обсязі згідно платіжного доручення від 08.03.2023 на суму 1774881,78 грн.
Постановою НКРЕКП №522 від 22.03.2023 затверджено розмір послуги за лютий 2023 року в розмір 2583663,19 грн (з ПДВ). Граничний термін оплати 29.03.2023. Відповідачем здійснено оплату згідно платіжного доручення від 29.03.2023 на суму 1291831,59 грн.
Постановою НКРЕКП №761 від 25.04.2023 затверджено розмір послуги за березень 2023 року в розмір 5127057,95 грн (з ПДВ). Граничний термін оплати 02.05.2023. Відповідачем здійснено оплату в повному обсязі згідно платіжного доручення від 01.05.2023 на суму 5127057,95 грн.
Постановою НКРЕКП №958 від 23.05.2023 затверджено розмір послуги за квітень 2023 року в розмір 7833421,03 грн (з ПДВ). Граничний термін оплати 30.05.2023. Відповідачем здійснено оплату згідно платіжного доручення від 30.05.2023 на суму 3916710,52 грн.
Постановою НКРЕКП №1177 від 28.06.2023 затверджено розмір послуги за травень 2023 року в розмір 13468949,60 грн (з ПДВ). Граничний термін оплати 04.07.2023. Відповідачем здійснено оплату в повному обсязі згідно платіжного доручення від 03.10.2023 на суму 13468949,60 грн.
Постановою НКРЕКП №1590 від 29.08.2023 затверджено розмір послуги за липень 2023 року в розмір 12774885,44 грн (з ПДВ). Граничний термін оплати 04.09.2023. Відповідачем здійснено оплату в повному обсязі згідно платіжного доручення від 03.10.2023 на суму 12774885,44 грн.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує на те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору прострочив оплату наданих позивачем послуг за період грудень 2021 року, лютий - грудень 2022 року, лютий - травень, липень 2023 року, у зв`язку з чим позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 1172024,51 грн та інфляційні втрати у розмірі 5553433,10 грн.
Заперечуючи проти задоволення позову відповідач зазначив, що забезпечення збільшення частки виробництва електроенергії з альтернативних джерел енергії є спеціальним обов`язком, покладеним на відповідача законодавством, з огляду на що вимоги про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат задоволенню не підлягають. Крім того, відповідач покликаючись на постанову НКРЕКП №153 від 30.01.2023 стверджував, що строк оплати за надані послуги в період березень-грудень 2022 року не настав. 
За результатами розгляду спору суд першої інстанції встановивши, що відповідачем було допущено прострочення виконання зобов`язання щодо своєчасної оплати за послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел на підставі договору, дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заявленого розміру 3% річних та інфляційних втрат. Розглянувши клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду місцевий господарський суд відмовив у його задоволенні, вказавши, що Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" не доведено наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення у даній справі.
Апеляційний господарський суд погоджується із наведеним висновком господарського суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, а відповідно до пункту 1 частини другої цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) установлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 ГК України).
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Частиною 1 статті 275, частинами 6, 7 статті 276 ГК України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.
Згідно із ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Як слідує з матеріалів справи, Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" є постачальником універсальних послуг на закріпленій території (Харківська область). В свою чергу Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" відповідно до ліцензії є оператором системи передачі та здійснює централізоване диспетчерське (оперативно-технологічне) управління об`єднаної енергетичної системи України. 
Відповідно до ч. 8 ст. 33 Закону України "Про ринок електричної енергії" Оператор системи передачі відповідно до цього Закону виконує функції, пов`язані з покладенням на нього спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільного інтересу із збільшення частки виробництва енергії з альтернативних джерел, підвищення ефективності комбінованого виробництва електричної та теплової енергії, інших спеціальних обов`язків.
Згідно зі ст. 62 ЗУ «Про ринок електричної енергії» визначені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, до яких належать, зокрема: забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії; виконання функцій постачальника універсальних послуг; виконання функцій постачальника «останньої надії»; надання послуг із забезпечення розвитку генеруючих потужностей; підвищення ефективності комбінованого виробництва електричної та теплової енергії. Спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії покладаються на гарантованого покупця, постачальників універсальних послуг, оператора системи передачі на строк застосування «зеленого» тарифу, строк дії підтримки виробників електричної енергії з альтернативних джерел енергії, які за результатами аукціону набули право на підтримку. Для забезпечення загальносуспільних інтересів відповідно до частини третьої цієї статті КМУ може покладати на учасників ринку інші спеціальні обов`язки з дотриманням норм цієї статті.
Пунктом 4 частини 5 статті 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що постачальник універсальних послуг зобов`язаний купувати електричну енергію, вироблену генеруючими установками приватних домогосподарств, встановлена потужність яких не перевищує 50 кВт, за «зеленим» тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими приватними домогосподарствами, та у кожному розрахунковому періоді здійснювати пріоритетну оплату її вартості.
Відповідно до ч. 6 ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник універсальних послуг одночасно з виконанням обов`язку щодо купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом у приватних домогосподарств, величина встановленої потужності генеруючих установок яких не перевищує 50 кВт, надає оператору системи передачі послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії.
Така послуга надається постачальником універсальних послуг виходячи з фактичних обсягів купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом у приватних домогосподарств.
Вартість послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії визначається у відповідні розрахункові періоди як різниця між вартістю електричної енергії, купленої ним за «зеленим» тарифом, та її вартістю, розрахованою за цінами ринку «на добу наперед». Розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії здійснюється постачальником універсальних послуг відповідно до порядку купівлі електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії. Вартість послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії затверджується регулятором.
Отже, згідно положень ст. ст. 33, 62, 63 Закону України "Про ринок електричної енергії" на відповідача, який є оператором системи передачі об`єднаної енергетичної системи України, та позивача, який виконує функції постачальника універсальних послуг, Законом покладено спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, зокрема: спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.04.2019 за №641 затверджено Порядок купівлі - продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом (далі - Порядок), який поширюється на виробників електричної енергії за "зеленим" тарифом, кандидатів у такі виробники, переможців аукціону, гарантованого покупця, постачальників електричної енергії, що виконують функцію постачальника універсальних послуг (далі - ПУП), оператора системи передачі (далі - ОСП) та адміністратора комерційного обліку (п. 1.2 гл. 1 Порядку).
Відповідно до п. 3.2 гл. 3 Порядку, для надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел гарантований покупець або ПУП укладають з ОСП договір про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел відповідно до типової форми, затвердженої постановою НКРЕКП від 26.04.2019 №641.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, з чим погоджується суд апеляційної інстанції, згідно умов укладеного між сторонами договору (п. 3.1), сторонами погоджено, що постачальник послуг зобов`язаний здійснювати розрахунок вартості Послуги виходячи із фактичних обсягів купівлі виробленої електричної енергії за "зеленим" тарифом відповідно до Порядку; затверджувати вартість Послуги у Регулятора відповідно до глав 11 та 12 Порядку.
Умовами п. 13.2 гл. 13 Порядку визначено, що протягом перших семи робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, ПУП направляє ОСП акт приймання-передачі та відповідний розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП. ОСП, протягом трьох робочих днів з дати отримання повертає акт приймання-передачі ПУП, підписаний зі своєї сторони.
Відповідно до п. 13.4 глави 13 Порядку, ОСП здійснює 100% оплату ПУП вартості наданої послуги відповідно до акта приймання-передачі протягом трьох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП у розрахунковому місяці.
Водночас, як було зазначено, згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, прийнято постанову №396 від 26.04.2022, відповідно до якої ОСП має здійснювати оплату ПУП вартості наданої послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії (далі - послуга), на період дії воєнного стану в Україні, а також протягом 60 днів після його припинення чи скасування, згідно з Порядком купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, затвердженим постановою НКРЕКП від 26 квітня 2019 року №641, з урахуванням таких особливостей: у кожному розрахунковому періоді (календарний місяць) перераховувати ПУП кошти в обсягах податкових зобов`язань відповідного ПУП у розмірі не менше 19,5% від вартості виробленої електричної енергії з альтернативних джерел енергії генеруючими установками приватного домогосподарства понад власне споживання (далі - сума податкових зобов`язань), яка розраховується як сума добутків обсягу купленої у споживача електричної енергії виробленої генеруючими установками приватного домогосподарства та відповідного "зеленого" тарифу. Зазначену суму податкових зобов`язань розраховує ПУП та доводить до відома ОСП разом з актом приймання-передачі послуги. Зазначені у цьому підпункті перерахування здійснюються ОСП у рахунок оплати вартості наданої ПУП послуги відповідно до актів приймання-передачі послуги не пізніше 55 днів після закінчення відповідного розрахункового періоду, що становить календарний місяць (крім лютого 2022 року).
30.01.2023 Постанова №396 втратила чинність на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №153 від 30.01.2023.
Так, згідно п. п. 1, 2 Постанови №153 з метою врегулювання питань, які виникають у зв`язку із пунктом 1 цієї постанови ОСП має забезпечити повну оплату ПУП вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП у 2022 році: за березень - до 20 березня 2023 року; за квітень - до 20 квітня 2023 року; за травень - до 20 травня 2023 року; за червень - до 20 червня 2023 року; за липень - до 20 липня 2023 року; за серпень - до 20 серпня 2023 року; за вересень - до 20 вересня 2023 року; за жовтень - до 20 жовтня 2023 року; за листопад - до 20 листопада 2023 року; за грудень - до 20 грудня 2023 року.
Верховний Суд у постанові від 05.09.2024 у справі №910/14074/23 виснував, що постанова НКРЕКП №153 встановлює ОСП строки для забезпечення саме повної оплати ПУП вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії. Водночас зазначена постанова не змінює термінів виникнення та виконання грошових зобов`язань відповідача, що виникли відповідно до умов договору, а лише регулює строки погашення заборгованості, яка вже виникла відповідно до умов договору та встановлює ОСП строки для забезпечення повної оплати ПУП вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії.
З урахуванням викладеного є неспроможними доводи скаржника про те, що строк оплати за надані послуги за період грудень 2022 - липень 2023 року не настав.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що акти приймання - передачі наданих послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел підписані сторонами без зауважень чи претензій, зокрема, зі сторони відповідача, а отже вказані акти є належними, допустимими та достатніми доказами в розумінні ст. ст. 76-79 ГПК України в підтвердження надання позивачем та прийняття відповідачем визначеного актами обсягу послуг та їх вартості.
При цьому, суд апеляційної інстанції погоджується з правомірними висновками суду першої інстанції, які не були спростовані скаржником в апеляційному порядку, про доведеність належними доказами порушення відповідачем умов договору №0099-09021 від 01.07.2019 про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел в частині своєчасної оплати наданих позивачем послуг за таким договором. Протилежного матеріали справи не містять та відповідачем не надано ні суду першої інстанції під час розгляду справи, ані суду апеляційної інстанції під час апеляційного провадження.
За таких обставин, з урахуванням положень ст. 530 ЦК України, п. 3.3 договору, наведених положень Порядку №641, Постанови №396 та Постанови №153, відповідач зобов`язаний був оплатити послуги протягом трьох робочих днів з дати затвердження Регулятором вартості послуги (послуги отримані в грудні 2021 року, 2022 році, квітні - травні 2023 року).
Втім, як підтверджується наявними матеріалами справи та не було спростовано відповідачем, Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" у встановлені строки не здійснило повну оплату наданих позивачем послуг, чим порушило договірні зобов`язання, що є підставою, в силу положень ст. ст. 610, 611, 612 ЦК України, для застосування відповідальності, обумовленої договором та законом.
Доводи скаржника про те, оплата вартості послуг позивача із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за спірний період можлива лише у разі включення відповідних витрат до структури тарифу зі сторони НКРЕКП як регулятора ринку електричної енергії, і зазначені об`єктивні причини унеможливили вчасне виконання відповідачем своїх зобов`язань за спірним договором - судом апеляційної інстанції відхиляються як підстава для скасування оскаржуваного рішення, оскільки п. 3.3. договору чітко узгоджено порядок оплати наданих послуг за відповідними актами, які складаються з урахуванням відповідного розрахунку, які і були підписані сторонами без зауважень і заперечень, і які, відповідно, є належними, допустимими та достатніми доказами в підтвердження надання позивачем та прийняття відповідачем визначеного актами обсягу послуг та їх вартості, а отже, є належними доказами виникнення у відповідача чітко обумовленого грошового зобов`язання з оплати наданих послуг у сумах, узгоджених у вказаних актах, і в обумовлені договором та ст. 530 ЦК України строки.
Поряд з цим слід зауважити, що ані умови договору, ані положення Порядку №641 та наведені постанови НКРЕКП не ставлять у залежність своєчасність здійснення замовником оплати за отримані послуги від включення відповідних витрат до структури тарифу зі сторони Регулятора.
За наведеного, відповідач зобов`язаний своєчасно здійснювати розрахунки з позивачем щодо оплати вартості послуг, а відсутність належного обсягу витрат на оплату послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел в структурі тарифу на послуги з передачі електричної енергії, як про це вказує скаржник, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення взятих на себе зобов`язань.
Суд враховує, що сторони є суб`єктами господарювання, а відтак у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від) таких дій (аналогічна правова позиція викладена у п. 6.42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №910/15484/17).
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Статтею 617 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.
Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з правомірними висновками суду першої інстанції про те, що факт своєчасного та повного надання позивачем послуг за договором №0099-09021 та факт порушення відповідачем своїх зобов`язань в частині своєчасної оплати отриманих послуг, підтверджений документально матеріалами справи та не спростований відповідачем у розумінні положень ст. ст. 76-79 ГПК України, а тому наявні підстави для нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат за неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором.
Так, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання обов`язку з оплати наданих позивачем послуг за вказані вище періоди, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 1172024,51 грн та інфляційні втрати у розмірі 5553433,10 грн.
Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.
До позовної заяви Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" надано суду детальний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, з якого слідує, що розрахунок здійснено від кожного акту приймання-передачі наданих послуг з урахуванням термінів сплати, згідно з постановами НКРЕКП та періодів заборгованості.
Здійснивши перевірку поданого позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат суд апеляційної інстанції погоджується з місцевим господарським судом щодо їх арифметичної вірності, у зв`язку з чим суд правомірно встановив, що з відповідача підлягають стягненню 3% річних у розмірі 1172024,51 грн та інфляційні втрати у розмірі 5553433,10 грн.
При цьому, суд апеляційної інстанції критично оцінює твердження відповідача, що суд першої інстанції повинен був зменшити розмір процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки 3% річних за своєю правовою природою не є штрафними санкціями, в розумінні ст. 549 ЦК України та ч. 1 ст. 230 ГК України, з огляду на що відсутні підстави для зменшення розміру нарахованих позивачем 3 % річних та інфляційних втрат, які підлягають стягненню з відповідача.
Стосовно посилань скаржника на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18, колегія суддів відзначає, що викладена правова позиція у вказаних справах щодо права суду зменшувати розмір процентів річних, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України, у даному випадку не може бути застосована, оскільки у зазначеній постанові судом була надана оцінка правовідносинам, в яких сторони в договорі збільшили розмір відсотків річних, передбачених ст. 625 ЦК України. У той же час у даній справі розмір відсотків річних сторонами у договорі не збільшувався, порівняно з розміром, визначеним у ст. 625 ЦК України, застосування позивачем відповідальності за порушення грошового зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України здійснено з урахуванням 3% річних, що відповідає чинному законодавству України.
Щодо клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду на 1 рік, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає наступне.
За змістом положень ч. 1 ст. 239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена (ч. ч. 4, 5 та 7 ст. 331 ГПК України).
В контексті вищенаведених норм судова колегія вважає за необхідне зауважити, що відстрочка або розстрочка виконання рішення допускається у виняткових випадках і залежно від обставин справи, при чому, такі обставини мають свідчити про неможливість або реальне ускладнення виконання рішення.
Тобто законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.
Винятковість обставин, які мають бути встановлені судом щодо надання відстрочення виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.
При цьому, положення Господарського процесуального кодексу України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, з огляду на що, суд повинен оцінити докази, які підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 86 цього Кодексу, відповідно до якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Підставою для відстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочення виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочення виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, оцінки доводів боржника та заперечень кредитора, зокрема, й щодо його фінансового стану. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №910/1180/19 та від 03.09.2020 у справі №905/30/16.
У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача при їх наданні суди, в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.
Довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання. Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначені судом.
Стосовно системності виконання Європейський суд з прав людини зазначає, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а, отже, сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акта повинна носити виключний характер.
З урахуванням підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення, безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у статті 6 Конвенції.
Відповідач, як підстави для відстрочення виконання рішення суду, крім іншого вказує на те, що через військову агресію російської федерації проти України, введення 24.02.2022 воєнного стану в Україні та систематичні обстріли енергетичної інфраструктури, кошти, які отримує відповідач під час здійснення своєї господарської діяльності спрямовуються в першу чергу для відновлення енергетичної інфраструктури. В той же час невідкладне виконання рішення суду у справі призведе до порушення Приватним акціонерним товариство "НЕК "Укренерго" механізму оплати на ринку електричної енергії та механізму забезпечення загального економічного інтересу в електроенергетичній галузі України, у підсумку поставить під загрозу безперебійне постачання електричної енергії споживачам, а також створить ризики надзвичайних ситуацій на ринку електричної енергії.
Натомість суд зазначає, що як позивач, так і відповідач є юридичними особами, діяльність яких спрямована, відповідно, на забезпечення передачі електроенергії та її розподіл. Обидві сторони спору зазнали таких ушкоджень, на усунення яких необхідний значний обсяг коштів та матеріальних ресурсів. Тобто, якнайшвидше відновлення зруйнованих та пошкоджених об`єктів як відповідача, так і позивача має соціально важливе значення.
Водночас складне фінансове становище скаржника, яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, з урахуванням того, що господарська діяльність здійснюється ним на власний ризик, не може бути безумовною підставою для надання відстрочки виконання судового рішення; при цьому, відстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.
Відтак наведені скаржником обставини, не свідчать про неможливість виконання рішення суду у цій справі, а лише відображають його поточну підприємницьку діяльність, що не є обставинами, з якими закон пов`язує можливість відстрочення виконання судового рішення, а обставини, на які посилається скаржник, лише вказують на несприятливість виконання рішення суду для нього у цей час та можливість настання негативних наслідків у зв`язку з цим. При цьому, фінансове становище скаржника є результатом його власної підприємницької діяльності, в ході якої відповідач мав планувати свої видатки. Окрім того, запровадження в Україні військового стану має негативний наслідок на господарську діяльність обох сторін договору, у тому числі і на позивача.
Разом з цим, відповідачем не було подано до суду доказів на підтвердження своєї неплатоспроможності, зокрема довідки з обслуговуючих банків про відсутність грошових коштів на рахунках, а також довідки про відсутність майна у власності (тощо). Колегія суддів відмічає, що при вирішенні питання про надання відстрочки необхідно врахувати, що спір у цій справі виник саме з вини відповідача у зв`язку з несвоєчасною сплатою відповідних платежів.
Крім того, відповідачем не надано доказів наявності можливості виконати рішення суду після закінчення терміну, на який відповідач просить його відстрочити.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем не обґрунтовано та не доведено суду належними та допустимими доказами наявності обставин, які роблять неможливим виконання рішення суду у термін, встановлений законодавством, а відповідно і те, що клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду не підлягає задоволенню.
З урахуванням наведеного доводи апелянта по суті скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення господарського суду першої інстанції.
Доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, з урахуванням наведеного у цій постанові, беруться до уваги судом апеляційної інстанції як такі, що узгоджуються із застосуванням норм права судом першої інстанції.
Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вказані обставини, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2024 у справі №910/5602/24 прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається, з огляду на що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" не підлягає задоволенню. 
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.
Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2024 у справі №910/5602/24 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення її повного тексту.
Повний текст постанови складено 27.11.2024. 

Головуючий суддя                                                            В.В. Шапран 

Судді                                                                                С.І. Буравльов

                                                                                В.В. Андрієнко