ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

       22 листопада 2024 року        м. Чернівці                Справа № 718/1305/23

       Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючого Лисака І.Н.,
       суддів: Височанської Н.К., Перепелюк І.Б.,
секретар: Скулеба А.І.,
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: акціонерне товариство «Сенс Банк»,

при розгляді справи за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє  ОСОБА_2 , на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 19 вересня 2024 року, постановлену під головуванням судді Нагорного В.В., повний текст складено 24 вересня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:
У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до АТ «Сенс Банк» про захист прав споживача, повернення банківського вкладу (т.1 а.с.1-3).
Під час розгляду справи представником відповідача подано клопотання про призначення комплексної судової почеркознавчої та судової технічної експертизи документів (т.2 а.с.43-46). 
Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 19 вересня 2024 року у задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Самокиші В.Ю. про витребування доказів, а саме інформації про доходи ОСОБА_1 , в тому числі декларації про майновий стан і доходи (податкові декларації) – відмовлено.
Клопотання представника відповідача - адвоката Самокиші В.Ю. про призначення комплексної судової почеркознавчої та судової технічної експертизи документів та витребування оригіналів для її проведення задоволено.
Призначено по справі комплексну судову почеркознавчу та судову технічну експертизу документів, на вирішення якої поставити наступні питання:
1) чи виконано підпис від імені ОСОБА_3 на договорі №20 банківського вкладу від 22.10.2009 року особисто ОСОБА_3 , чи іншою особою?
2) чи виконано підпис від імені ОСОБА_3 на розпорядженні від 27.11.2009 року особисто ОСОБА_3 , чи іншою особою?
3) чи був надрукований договір №20 банківського вкладу від 22.10.2009 року в жовтні 2009 року, чи в інший час, якщо можливо встановити проміжок часу, в який такий договір був надрукований?
Провадження №22-ц/822/972/23          
4) чи було надруковано розпорядження від 27.11.2009 року в листопаді 2009 року, чи в інший час, якщо можливо встановити проміжок часу, в який таке розпорядження було надруковано?
5) чи був виконаний підпис від імені ОСОБА_3 на договорі №20 банківського вкладу від 22.10.2009 року в жовтні 2009 року чи в інший час, якщо можливо встановити проміжок часу, в який такий підпис був виконаний?
6) чи був виконаний підпис від імені ОСОБА_3 на розпорядженні від 27.11.2009 року в листопаді 2009 року чи в інший час, якщо можливо встановити проміжок часу, в який такий підпис був виконаний?
7) чи нанесено відтиск печатки АКБСР «Укрсоцбанк» ідентифікаційний код 00039019 кліше печатки, яка знаходиться в матеріалах кримінальної справи №718/470/17, що перебуває в провадженні Заставнівського районного суду Чернівецької області або іншим кліше у наступних документах: договорі №20 банківського вкладу від 22.10.2009 року та розпорядженні від 27.11.2009 року на поповнення вкладу по договору №20 від 22.10.2009 року?
8) чи було виконано відтиск печатки на договорі №20 банківського вкладу від 22.10.2009 року в жовтні 2009 року, чи в інший час, якщо можливо встановити проміжок часу, в який такий відтиск печатки було виконано?
9) чи було виконано відтиск печатки на розпорядженні від 27.11.2009 року в листопаді 2009 року, чи в інший час, якщо можливо встановити проміжок часу, в який такий відтиск печатки було виконано?
Для проведення експертизи витребувати у Заставнівського районного суду Чернівецької області з матеріалів справи №718/470/17: оригінал особової справи ОСОБА_3 у ПАТ «Укрсоцбанк» з оригіналами підписів ОСОБА_3 , відбитки кліше печатки АКБСР «Укрсоцбанк» ідентифікаційний код 00039019.
Проведення експертизи доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
Попереджено судових експертів до початку проведення комплексної судової почеркознавчої та судової технічної експертизи документів про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України за дачу завідомо неправдивого висновку або за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків.
Витрати, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, до вирішення спору по суті, покладено на відповідача.
Провадження у справі №718/1305/23 зупинено на час проведення експертизи.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду сторона позивача подала апеляційну скаргу.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказує, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, принципів змагальності та диспозитивності, оскільки суд прийняв таку за відсутності сторони позивача, позбавивши позивачку та її представника можливості надати свої пояснення, оскільки адвокатом Гончаруком В.В. було направлено до суду клопотання про відкладення розгляду справи.
Звертає також увагу на те, що відповідач жодним чином не обґрунтовує, звідки йому відомо про те, що саме знаходиться в матеріалах кримінальної справи №718/470/17, як і головуючому судді Нагорному В.В., оскільки матеріали справи не містять доказів, що суд звертався до Заставнівського районного суду із заявою про ознайомлення з матеріалами кримінальної справи.
Відсутні відомості, чи з`ясовував суд на якій стадії перебуває кримінальна справи та чи можливо процесуально витребувати документи з матеріалів справи.
Визначаючи експерту установу, відповідач не надав доказів, що в такої наявна технічна можливість проведення призначеної експертизи.
Просить ухвалу суду скасувати та в задоволенні клопотання про призначення експертизи відмовити.
У відзиві на апеляційну скаргу сторона відповідача просить ухвалу суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань й заявлених в суді першої інстанції вимог приходить до наступних висновків.
Щодо клопотання представника відповідача – ОСОБА_4 про відкладення розгляду справи з підстав неможливості прибуття до суду апеляційної інстанції, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність поважності причин неявки та відсутності перешкод у розгляді справи. 
Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Постановляючи ухвалу про призначення у справі комплексної судової почеркознавчої та судової технічної експертизи документів суд вказав, що зобов`язаний забезпечити (організувати) дійсно змагальний процес, тобто створити особам, які беруть участь у справі, всі умови для реалізації ними своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов`язків.
Зазначив, що надання експертом відповідей на поставлені банком у клопотаннях питання щодо депозитного договору та розпорядження мають суттєве значення для вирішення цього спору.
Крім того, в обґрунтування ухвали посилався на постанову Верховного Суду від 24 липня 2024 року у цій справі, де останній, скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій, зазначив, що доцільність призначення експертизи документів у цій справі як спосіб здобуття доказів кореспондується з предметом заявлених вимог - стягнення грошових коштів за депозитним договором, внесення яких підтверджується розпорядженням, підписання яких працівником банку і завірення печаткою банку категорично заперечує відповідач. Саме на ці аргументи відповідач посилався як на підставу для відмови у задоволенні позову.
Колегія суддів вважає, що такий висновок суду є правильним та таким, що ґрунтується на процесуальному законі.
Як підтверджується матеріалами справи, у квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ «Сенс Банк», у якому просила стягнути 30 000,00 дол. США за договором банківського вкладу від 22 жовтня 2009 року №20, в обґрунтування заявлених вимог вказувала, що між нею і АКБСР «Укрсоцбанк» в особі начальника відділення ОСОБА_3 укладено договір банківського вкладу на суму депозитного вкладу в розмірі 10 000 дол. США, а згідно з розпорядженням від 27 листопада 2009 року, яке підписане уповноваженими на те особами, вклад було поповнено ще на 20 0000 дол. США, оскільки зобов`язання з повернення суми депозитного вкладу відповідач не виконав, просила позов задовольнити (т.1 а.с.1-3).
07.07.2023 року АТ «Сенс Банк» заявлено клопотання про призначення комплексної судової почеркознавчої та судової технічної експертизи документів із переліком питань (т.1 а.с.68-69).
В матеріалах справи містяться письмові заперечення, подані стороною позивача щодо зазначеного вище клопотання (т.1 а.с.86-87).
24.07.2024 року ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області у задоволенні клопотання представника АТ «Сенс Банк» про призначення комплексної судової почеркознавчої та судової технічної експертизи документів відмовлено (т.1 а.с.96-97).
Надалі, стороною відповідача в суді апеляційної інстанції 02.11.2023 року було заявлено клопотання про призначення комплексної судової почеркознавчої та судової технічної експертизи документів із переліком питань (т.1 а.с.166-168).
Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 01.12.2023 року у задоволенні клопотання АТ «Сенс Банк» про призначення комплексної судової почеркознавчої та судової технічної експертизи документів відмовлено (т.1 а.с.186-189).
У постанові від 24.07.2024 року Верховний Суд у цій справі задовольнив касаційну скаргу АТ «Сенс Банк». Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 05.10.2023 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 14.12.2023 року скасував, справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.
Крім іншого зробив висновок, що «…Відмовляючи у задоволенні клопотань про призначення експертиз суди залишили поза увагою наявність сумнівів щодо справжності саме цього депозитного договору, про який позивач не згадувала у кримінальному провадженні, відповідне розпорядження про поповнення вкладу саме на 30 000 дол. США не надавала (протоколи допиту а.с.40-47).
За викладених обставин суди не виконали вимог процесуального закону щодо забезпечення змагальності сторін у справі та безпідставно відмовили відповідачу у призначенні відповідної судової експертизи, залишивши поза увагою, зокрема, питання, що не потребують вільних зразків почерку та підпису ОСОБА_3 , та жодним чином не обґрунтували відмову в задоволенні клопотання в цій частині. Крім цього, будучи повідомленими про місце знаходження печатки банку, суди не вирішили питання про можливість витребування відповідних матеріалів за правилами, передбаченими цим Кодексом для витребування доказів.
Самоусунившись від з`ясування обставин, які належать до предмета доказування, враховуючи, що відповідач не міг самостійно замовити проведення відповідної експертизи через відсутність у нього оригіналів договору, розпорядження, печатки, суд першої інстанції ухвалив рішення, яке ґрунтується на припущеннях.
Доцільність призначення експертизи документів у цій справі як спосіб здобуття доказів кореспондується з предметом заявлених вимог – стягнення грошових коштів за депозитним договором, внесення яких підтверджується розпорядженням, підписання яких працівником банку і завірення печаткою банку категорично заперечує відповідач. Саме на ці аргументи відповідач посилався як на підставу для відмови у задоволенні позову. Тому колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій ухилились від обов`язку призначення експертизи у цій справі та не встановили обставин, які мають значення для правильного її вирішення, що є підставою для скасування рішень судів попередніх інстанцій відповідно до пункту 3 частини третьої статті 411 ЦПК України…» (т.2 а.с.6-10).
05.09.2024 року стороною відповідача заявлено клопотання про призначення комплексної судової почеркознавчої та судової технічної експертизи документів із переліком питань (т.2 а.с.44-46).
Як вбачається, питання у всіх заявлених клопотаннях 07.07.2023 року, 02.11.2023 року та 05.09.2024 року про призначення експертизи ідентичні.
Також, в матеріалах справи містяться заяви представника позивача ОСОБА_2 від 13.09.2024 року про ознайомлення з матеріалами справи (т.2 а.с.52) та від 19.09.2024 року про відкладення розгляду справи з підстав участі в іншому судовому засіданні (т.2 а.с.53).
В силу ст.129 Конституції України, ст.2 ЦПК України до основних засад (принципів) судочинства належить змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Передбачене ст.ст.12, 13, 49 ЦПК України право сторін на подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості щодо обставин, які мають значення для вирішення справи, кореспондується з обов`язком суду сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17).
Отже, ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.
Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26 березня 2011 року).
Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
В силу ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
За приписами ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19).
Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу»).
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» №5 від 12 червня 2009 року, для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів.
Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.
Отже, у разі проведення експертизи висновок експерта разом з іншими наданими учасниками справи доказами підлягатиме оцінці як окремо, так і в їх сукупності.
При вирішенні питання про призначення експертизи суди повинні керуватися ст.ст.103-113 ЦПК України, ЗУ «Про судову експертизу», Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року №53/5, Науково-методичні рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Мінюста №53/5 від 08.10.1998 року та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 3 листопада 1998 року за №705/3145, та враховувати роз`яснення, дані в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року №8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», з урахуванням особливостей правового регулювання захисту конкретних суб`єктивних прав.
       Відповідно до ч.1, 6, 7 ст.102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
       Згідно ч.ч.1-5 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи (ч.1 ст.104 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень почеркознавча експертиза є підвидом криміналістичної експертизи.
Згідно із пунктом 1.1 Науково-методичної рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (літерних та цифрових) і підпису. Такою експертизою вирішуються і деякі неідентифікаційні завдання (установлення факту виконання рукописного тексту під впливом будь-яких факторів, що заважають (природних: хворобливий стан, хронічні захворювання, вікові зміни; тимчасових зовнішніх: незвичне тримання засобу для писання, незвична поза, обмеження зорового контролю тощо; тимчасових внутрішніх: алкогольне сп`яніння, фармакологічні, наркотичні засоби тощо; штучних: викривлення письма зміненими рухами); визначення статі виконавця, а також належності його до певної групи за віком тощо).
Об`єктом почеркознавчої експертизи є почерковий матеріал, в якому відображені ознаки почерку певної особи у тому обсязі, в якому їх можна виявити для вирішення поставлених завдань.
Для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.
В пункті 1.2 Науково-методичної рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень наведено орієнтовний перелік вирішуваних питань почеркознавчої експертизи.
Технічна експертиза документів - являє собою дослідження документа, яке проводиться у процесуальній формі та за дорученням органу розслідування або суду, що має за мету визначення способу його виготовлення, встановлення наявності у ньому змін та способів їх внесення, виявлення видимих записів, а також ідентифікацію предметів і матеріалів, які використовувались для виготовлення документа або до внесення до нього змін.
До основних завдань технічної експертизи реквізитів документів віднесено: установлення фактів і способів унесення змін до документів (підчистка, травлення, дописка, переклеювання фотокарток, літер тощо) та виявлення їх первинного змісту; виявлення залитих, замазаних, вицвілих та інших слабо видимих або невидимих текстів (зображень) на різних матеріалах, а також текстів (зображень) на обгорілих та згорілих документах за умови, що папір, на якому вони зображені, не перетворився на попіл; установлення виду та ідентифікація приладів письма за штрихами; визначення відносної давності виконання документа або його фрагментів, а також послідовності нанесення штрихів, що перетинаються; установлення цілого за частинами документа; установлення документа, виготовленого шляхом монтажу із застосуванням копіювально-розмножувальної та комп`ютерної техніки (пункт 3.2.).
Така судова експертиза повинна призначатися лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі, і не може стосуватися тлумачення і застосування правових норм.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства суд не може виходити за межі позовних вимог, а правом визначати предмет та підставу позову наділений лише позивач (статті 13, 43, 49, 175 ЦПК України).
Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для з`ясування обставин, що мають значення для справи (фактичних даних, що входять до предмета доказування), без яких встановити відповідні обставини неможливо, тобто у разі, коли висновки експерта не можуть замінити інші засоби доказування, наявні у справі докази є взаємно суперечливими.
При цьому, неприпустимо ставити перед судовими експертами питання, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі, а також правові питання, вирішення яких згідно з чинним законодавством віднесено до компетенції суду.
Викладене узгоджується з правовими висновками, наведеними у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року в справі №496/4851/14-ц.
Таким чином, питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.
Зі змісту оскаржуваної ухвали суду першої інстанції вбачається, що вона відповідає вищевказаним вимогам законодавства та обставинам справи, оскільки стороною відповідача наведено достатні підстави та обґрунтовані мотиви для висновку про необхідність призначення у справі комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи документів, а саме договору вкладу та розпорядження.
Судом встановлено, що предметом судового розгляду у цій справі є позовні вимоги ОСОБА_1 про захист прав споживача, повернення грошових коштів за договором банківського вкладу, укладення якого заперечує сторона відповідача.
Виходячи з наведеного, суд першої інстанції, вірно встановивши обставини справи та характер спірних правовідносин, дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення клопотання представника відповідача про призначення комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи у цій справі, оскільки без залучення спеціальних знань у галузі почеркознавства неможливо буде встановити дійсні обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, зокрема, фактів виконання підпису від імені ОСОБА_3 на договорі №20 банківського вкладу від 22.10.2009 року особисто ОСОБА_3 , чи іншою особою?; чи виконано підпис від імені ОСОБА_3 на розпорядженні від 27.11.2009 року особисто ОСОБА_3 , чи іншою особою?; а також щодо інших питань, щоб спростувати або підтвердити сумніви сторони відповідача справжності депозитного договору. 
Що стосується доводів апелянта з приводу розгляду вказаного клопотання за відсутності сторони позивача, що позбавило останню надати свої пояснення з приводу заявленого клопотання, колегія суддів вказує наступне.
З матеріалів справи вбачається, що клопотання відповідачем заявлялося неодноразово, мотиви та підстави ідентичні, як і поставлені запитання в них.
Як вже зазначалося, на клопотання про призначення експертизи подане в суді першої інстанції (т.1 а.с.68-69) сторона позивача подала письмові заперечення, тобто висловлювала свою думку з приводу заявленого клопотання (т.1 а.с.86-87). 
Крім того, заявляючи клопотання про відкладення розгляду справи 13.09.2024 року, представник позивача ОСОБА_2 ознайомився з матеріалами справи того ж дня, що підтверджується його заявою (а.с.52).
Наведене свідчить про те, що останній мав можливість подати до суду пояснення, заперечення чи доводи з приводу заявленого клопотання, однак таким правом не скористався.
Подаючи заяву про відкладення розгляду справи 19.09.2024 року та мотивуючи її зайнятістю в іншому судовому засіданні, представник позивача не надав відповідних доказів на підтвердження обґрунтування поданого суду клопотання, що, в свою чергу, спростовує його доводи, наведені з цих підстав в апеляційній скарзі. 
Щодо сумнівів сторони позивача з приводу визначення установи для проведення такого виду експертизи та можливості впливу на вказану установу з боку сторони відповідача, то такі доводи жодним чином не підтверджені та є суб`єктивною думкою апелянта, який не був позбавлений можливості подати свої пропозиції з вказаного приводу, зважаючи на тривалість слухання цієї справи та її значення для обох сторін.
З огляду на викладене, відсутні підстави вважати, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права при вирішенні питання, та порушено право позивачки на доказування своєї позиції.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в судовому рішенні, питання обґрунтованості висновків суду, колегія суддів вважає, що у справі, яка переглядається, надано вичерпну відповідь на усі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
В силу ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 ,, залишити без задоволення.
Ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 19 вересня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                         І.Н. Лисак

Судді:                                                Н.К. Височанська

                                                       І.Б. Перепелюк