ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
06 листопада 2024 року           справа №200/2403/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Гайдара А.В., суддів Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 р. у справі  № 200/2403/23 (головуючий І інстанції Стойка В.В.)  за позовом    ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ,  Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                         УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ), в якому просить суд:
визнати  незаконними нарахування не в повному обсязі ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до  постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” за період проходження ним служби у відрядженні у ІНФОРМАЦІЯ_2 з 09.10.2022 року по 08.01.2023 року;
зобов`язати   НОМЕР_3 прикордонний загін  Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову  винагороду  відповідно до  постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” за період з 09.10.2022 року по 08.01.2023 року.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не надав оцінку доказам про безпосередню участь позивача у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області у періоди з 09.10.2022 по 08.01.2023. З урахуванням викладеного, просив задовольнити апеляційну скаргу.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач висловив згоду з рішенням суду першої інстанції просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає необхідним зазначити наступне.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.
Позивач проходив службу в НОМЕР_3 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України і у період з 09.10.2022 року по 08.01.2023. перебував в оперативному підпорядкуванні (перебував у відрядженні) НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України на ділянці українсько-білоруського кордону в межах Чернігівської області.
Спірні правовідносини виникли з приводу наявності підстав для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, а саме додаткової винагороди до 100 000 гривень в розрахунку на місяць з 09.10.2022 року по 08.01.2023, тобто за період перебування у відрядженні.
Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_4 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) від 08.01.2023 №3728, позивач проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) та приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні військової агресії на території Чернігівської області у наступні періоди:  з 10.10.2022 по 31.10.2022; з 01.11.2022 по 30.11.2022; з 01.12.2022 по 31.12.2022; з 01.01.2023 по 08.01.2023.
Підставою в довідці зазначено бойовий наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16.09.2022 року № 165 гриф.
Позивач вважає таку довідку достатнім доказом наявності у нього права на отримання у вказані періоди додаткової винагороди до 100 000 грн.
В свою чергу, відповідач заперечує наявність такого права з огляду на:
- не відповідність цієї довідки Військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_4 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) від 08.01.2023 №3728 до Наказу № 392- АГ, а саме надана з порушенням вимог її оформлення.
- довідки за формою згідно Додатку 2 до Наказу № 392 (№ 628) до НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України не надходили.
Крім того, в межах позовних вимог 09.10.2022 року по 08.01.2023 року в матеріалах справи наявні наступні документи:
Заступником начальника загону - комендантом НОМЕР_5 прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України подано рапорти вх. №1461 від 01 листопада 2022 року та вх. №1464 від 01 листопада 2022 року щодо виплати, зокрема, позивачу доплати до додаткової винагороди, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, в розмірах до 70000,00 грн. та до 30000,00 грн. пропорційно часу участі в бойових діях або заходах за період з 01.10.2022 року по 31.10.2022 року (30000грн), 12.10.2022 року по 31.10.2022 року (70000грн).
Заступником начальника загону - комендантом НОМЕР_5 прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України подано рапорти вх. №1890 від 01.12.2022 року та вх. №1888 від 01.12.2022 року  щодо виплати, зокрема, позивачу доплати до додаткової винагороди, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, в розмірах до 70000,00 грн. та до 30000,00 грн. пропорційно часу участі в бойових діях або заходах за період з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року (30000грн), 01.11.2022 року по 30.11.2022 року (70000грн).
Заступником начальника загону - комендантом НОМЕР_5 прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України подано рапорти вх. №2188 від 22.12.2022 року щодо виплати, зокрема, позивачу доплати до додаткової винагороди, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, в розмірі до 30000,00 грн. пропорційно часу участі в бойових діях або заходах за період з 01.12.2022 року по 31.12.2022 року (30000грн).
Згідно витягу з довідки про військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які брали участь у бойових діях або заходах за грудень 2022 року у складі військової частини НОМЕР_2 , майстер-сержант ОСОБА_1 брав участь у бойових діях з 01.12.2022 року по 31.12.2022 року.
Отже, спірним питанням у даній справі є правомірність не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди відповідно п.1 постанови КМУ від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” у розмірі до 100000 грн. починаючи з 09.10.2022 року по 08.01.2023 року, пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята Постанова № 168, пунктом 1 якої (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2022 № 1146, яка застосовується з 01.09.2022) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до пункту 2-1 Постанови № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
З метою виконання вимог Постанови № 168 та з метою врегулювання виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України Адміністрацією Державної прикордонної служби України було видано наказ від 30.07.2022 № 392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» (далі - Наказ № 392), який був уведений в дію з 1 серпня 2022 року.
Так, згідно пункту 1 Наказу № 392 військовослужбовцям, крім випадків, передбачених цим наказом, які проходять військову службу в Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управліннях, органах охорони державного кордону, загонах морської охорони (у тому числі строкову), навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення (далі органи Держприкордонслужби) з дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби (у зв`язку із звільненням з військової служби) на період дії воєнного стану щомісячно здійснюється виплата додаткової винагороди в розмірі до 30 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби. 
Додаткова винагорода збільшується до 100 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.
Пункт 2 цього наказу визначав вичерпний перелік бойових дій і заходів, передбачених абзацом другим пункту 1 Постанови №168, виконання яких у відповідні дні давало військовослужбовцю Держприкордонслужби право на збільшення додаткової винагороди до 100000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу його безпосередньої участі:
1) бойових завдань із ведення руху опору на тимчасово окупованій території України;
2) бойових завдань з пошуку, виявлення і знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб), поєднаних з безпосереднім контактом з такими групами, формуваннями, особами;
3) бойових завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей;
4) польотів у районах безпосереднього ведення бойових дій або ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;
5) бойових (спеціальних) завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником;
6) бойових завдань з відбиття збройного нападу (безпосереднього вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, за умови безпосереднього зіткнення з противником або нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час вогневого ураження;
7) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Держприкордонслужби оборони або наступу, контрнаступу, контратаки) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави;
8) бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які виконують завдання у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно бойовим розпорядженням, поєднане з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником.
У пункті 4 наказу № 392 встановлено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах:
1) бойового наказу (бойового розпорядження);
2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад;
3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.
Згідно з пунктом 5 наказу № 392 для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 4 цього наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі (абзац перший пункту 5 наказу).
Для військовослужбовців Держприкордонслужби, які відряджені до органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, у підпорядкування яких вони передані, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, підтверджується довідкою, виданою керівником відповідного органу військового управління, з відображенням у ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця (абзац другий пункту 5 наказу).
У довідках, передбачених цих пунктом, обов`язково мають зазначатися відомості про підтверджуючі документи, передбачені пунктом 4 цього наказу (абзац третій пункту 5 наказу).
Відповідно до пункту 11 наказу № 392 склад органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, визначаються щомісячно наказом Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України (абзац перший пункту 11 наказу).
Інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, подаються начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупування військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до цього наказу (абзац другий пункту 11 наказу).
Згідно з пунктом 12 наказу № 392 виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників (командирів).
До наказу про виплату додаткової винагороди, виходячи з розміру до 100 тисяч гривень на місяць, в обов`язковому порядку додаються узагальнені дані, отримані з документів, передбачених пунктами 4-6 цього наказу.
З 1 грудня 2022 року був уведений в дію наказ Адміністрації Держприкордонслужби від 9 грудня 2022 року №628/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168» (далі – Наказ № 628).
Цей наказ дещо змінив перелік бойових дій і заходів, передбачених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168, проте залишився незмінним перелік документів для підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців, у тому числі відряджених, у таких бойових діях або заходах.
Згідно з пунктом 3 Наказу № 628 документами, що підтверджують безпосередньою участь військовослужбовців у бойових діях або заходах, є:
1) бойовий наказ (бойове розпорядження);
2) журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал), журнал ведення оперативної обстановки, бойове донесення або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад чи копії або витяги з них;
3) рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях або заходах.
Пунктом 8 цього наказу передбачено, що інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, подаються начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до цього наказу.
Слід зауважити, що Верховний Суд у постанові від 21 грудня 2023 року у справі №200/193/23 сформував висновок щодо питання застосування наказів Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року №392-/0/81-22-АГ, від 9 грудня 2022 року №628/0/81-22-АГ та Інструкції МВС від 18 березня 2016 року №188 у контексті визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168.
При цьому Верховний Суд дійшов висновку про те, що застосуванню для визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168, у спірний період підлягають накази Адміністрації Держприкордонслужби від 30.07.2022 №392-/0/81-22-АГ і від 09.12.2022 №628/0/81-22-АГ. 
Верховний Суд у постанові від 21 грудня 2023 року у справі № 200/193/23 також дійшов висновку про те, що Інструкція про порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, розвідувального органу Адміністрації Державної прикордонної служби України за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.03.2016 № 188, була прийнята на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 № 18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських», а тому колегія суддів вважає помилковим застосування судами першої та апеляційної інстанцій її положень при визначенні порядку та умов виплати додаткової винагороди, встановленої на період дії воєнного стану постановою Кабінету Міністрів України №168.
У відповідності до вимог частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до частини четвертої статті 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Згідно частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З огляду на наявність суперечливих відомостей НОМЕР_4 прикордонного загону про наявність у спірний період у позивача права на отримання додаткової винагороди до 100 000 грн, враховуючи заперечення проти позову НОМЕР_3 прикордонного загону, враховуючи положення частини другої статті 90 КАС України, за якими жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили, колегією суддів не приймаються посилання позивача на те, що довідка від 07.01.2023 №3582 є беззаперечним доказом наявності у позивача права на отримання винагороди в розмірі до 100000 грн.
Так, в постанові від 25 січня 2024 року в справі № 560/1216/23 Верховний Суд зазначив:
«49. Водночас, незважаючи на позовні вимоги, які стосувалися виплати позивачу додаткової винагороди з 24 лютого 2022 року без визначення кінцевої дати, подані позивачем докази, що охоплювали період з 24 лютого по 31 травня 2022 року, та заперечення відповідача щодо наявності підстав для виплати позивачу вказаної винагороди за час його відрядження до іншої військової частини, суди попередніх інстанцій не встановили, у який період часу та до якої військової частини ОСОБА_1 був відряджений з початку введення воєнного стану в Україні, а також якими обставинами позивач обґрунтовував позовні вимоги про виплату йому додаткової винагороди у розмірі 100000 грн на місяць за період з 01 червня 2022 року по дату звернення до суду (25 січня 2023 року). Фактично судові рішення про відмову в задоволенні позову за період з 01 червня 2022 року по 25 січня 2023 року нічим не обґрунтовані.
50. Надаючи оцінку поданим позивачем до суду довідкам військової частини НОМЕР_6 на предмет їх належності, допустимості, достовірності і достатності для підтвердження обставин безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах у період з 24 лютого по 31 травня 2022 року, суди обох інстанцій не дослідили й не з`ясували змісту документів, зазначених підставою видачі цих довідок».
Тому апеляційним судом вжито заходів щодо офіційного з`ясування обставин цієї справи.
Так, ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2024 року у відповідачів витребувано документи.
НОМЕР_3 прикордонний загін на виконання вищезазаначеної ухвали суду повідомив, що позивач находився в оперативному підпорядкуванні (відрядженні) начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим у НОМЕР_3 прикордонного загону відсутня інформація, які завдання (бойові розпорядження) виконував позивач під час перебування у розпорядженні НОМЕР_4 прикордонного загону та виконання завдань на ділянці та в інтересах вказаного прикордонного загону.
В журналі бойових дій підрозділу, в якому проходив військову службу позивач, відомості щодо його участі в бойових діях або виконання ним спеціальних завдань відсутні.
Бойові накази або розпорядження НОМЕР_4 прикордонного загону щодо підрозділу до НОМЕР_3 прикордонного загону не надходили. 
НОМЕР_4 прикордонний загін, в додаткових поясненнях від 16.08.2024 стверджує, що довідка від 08.01.2023 №3728 лише інформує про період перебування Позивача в зоні бойових дій та можливість виконання ним бойових завдань згідно пункту 2 Наказу №164-АГ та не є довідкою про підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, які складаються з метою визначення права військовослужбовця на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000 грн, передбаченої Постановою №168.
Зі змісту наведеної довідки вбачається, що єдиною підставою її видання слугувало бойове розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16.09.2022 № 165 гриф за яким Позивача було направлено у службове відрядження в оперативне підпорядкування до НОМЕР_4 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ). 
При цьому зміст такого бойового розпорядження (про відрядження), що не є спірною в справі обставиною, виданого 16.09.2022, апріорі не може свідчити про виконання позивачем в майбутньому (в спірний період з 09.10.2022 по 08.01.2023), бойових дій (завдань), які визначені підпунктами 1-8 пункту 2 Наказу № 164 (давали б право на  отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000 грн, передбаченої Постановою №168).
В той же час, наведена довідка не містить в собі жодних відомостей щодо наявності бойових наказів (бойових розпоряджень); журналів бойових дій (вахтових журналів), журналів ведення оперативної обстановки; списків особового складу, який залучався для виконання бойових (спеціальних) завдань; бойових донесень; рапортів (донесень) командира підрозділу (групи) про участь позивача у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних завдань) тощо. 
У витягу з журналу службово-бойових дій приккшр № 1 11 ПРИКЗ  зазначена підстава згідно, якої ОСОБА_1 виконував завдання з охорони державного кордону або веденні бойових дій: бойовий наказ АДПСУ від 16.09.2022 №165(гриф), бойове розпорядження 24 Прикз від 11.10.22. №637(гриф), бойове розпорядження 24 Прикз від 26.10.22. №693(гриф).
Також, відповідачем надано довідку від 17.10.23 №5371, згідно якої ОСОБА_1 безпосередньо приймав участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримувані збройної агресії: з 12.10.2022 по 31.10.2022, 01.11.22 по 30.11.22.
Зі змісту наведеної довідки вбачається, підставою її видання слугувало: бойовий наказ АДПСУ від 16.09.2022 №165(гриф), бойове розпорядження 24 Прикз від 11.10.22. №637(гриф), бойове розпорядження 24 Прикз від 26.10.22. №693(гриф), рапорт заступника начальника загону – коменданта прикордонної комендатури швидкого реагування № НОМЕР_5 НОМЕР_3 прикордонного загону від 01.11.2022 №1464, рапорт заступника начальника загону – коменданта прикордонної комендатури швидкого реагування № НОМЕР_5 НОМЕР_3 прикордонного загону від 01.12.2022 №1888.
Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року у відповідачів витребувано документи.
НОМЕР_4 прикордонний загін повідомив, що надати копію наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 № 392-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету МіністрівУкраїни від 28.02.2022 року № 168» та копію бойового наказу АДПСУ від 16.09.2022 №165(гриф) у військової частини НОМЕР_2 немає можливості оскільки вони знаходяться у власності та володінні Адміністрації Державної прикордонної служби України та має гриф з обмеженим допуском.  Надати копії бойових розпоряджень 24 Прикз від 11.10.22. №637(гриф) та 24 Прикз від 26.10.22. №693(гриф) у військової частини НОМЕР_2 немає можливості оскільки вони знаходяться у власності та володінні 24 Прикз ( військова частина НОМЕР_7 ).
Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2024 року у відповідачів витребувано документи.
НОМЕР_3 прикордонний загін надав витяг з журналу бойових дій приккшр № 1 11 ПРИКЗ, наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 №392- АГ.Відповідач повідомив, що бойове розпорядження 24 Прикз від 11.10.22. №637(гриф),бойове розпорядження 24 Прикз від 26.10.22. №693(гриф) та бойовий наказ АДПСУ від 16.09.2022 №165( гриф) військова частина НОМЕР_1 не має можливості надати, оскільки не є розпорядником запитуваного розпорядження.
Оцінюючи наявні в справі докази, колегія суддів враховує висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 25 січня 2024 року в справі № 560/1216/23, досліджуючи та з`ясовуючи зміст документів, зазначених підставою видачі довідки Військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_4 прикордонний загін) від 08.01.2023 №3728 та рапортів заступника начальника загону - коменданта НОМЕР_5 прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України.
Щодо довідки Військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_4 прикордонний загін) від 08.01.2023 №3728.
В ній зазначено, що позивач проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) та приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні військової агресії на території Чернігівської області у наступні періоди:  з 10.10.2022 по 31.10.2022; з 01.11.2022 по 30.11.2022; з 01.12.2022 по 31.12.2022; з 01.01.2023 по 08.01.2023. 
Як зазначалось вище, видавник цієї довідки ( НОМЕР_4 прикордонний загін) протягом розгляду цієї справи (зокрема, в додаткових поясненнях від 16.08.2024) стверджував, що вона (довідка) лише інформує про період перебування Позивача в зоні бойових дій та можливість виконання ним бойових завдань згідно пункту 2 Наказу №164-АГ та не є довідкою про підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, які складаються з метою визначення права військовослужбовця на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000 грн, передбаченої Постановою №168.
Зі змісту наведеної довідки вбачається, що єдиною підставою її видання слугував бойовий наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16.09.2022 року № 165 гриф, за яким Позивача було направлено у службове відрядження в оперативне підпорядкування до НОМЕР_4 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ). 
При цьому зміст такого бойового наказу (про відрядження), що не є спірною в справі обставиною, виданого 16 вересня 2022 року, апріорі не може свідчити про виконання позивачем в майбутньому (в спірний період з жовтня 2022 року по листопад 2022 року), бойових дій (завдань), які визначені підпунктами 1-8 пункту 2 Наказу № 164 (давали б право на  отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000 грн, передбаченої Постановою №168).
В той же час, наведена довідка не містить в собі жодних відомостей щодо наявності бойових наказів (бойових розпоряджень); журналів бойових дій (вахтових журналів), журналів ведення оперативної обстановки; списків особового складу, який залучався для виконання бойових (спеціальних) завдань; бойових донесень; рапортів (донесень) командира підрозділу (групи) про участь позивача у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних завдань) тощо. 
При цьому колегія суддів вважає, що сам по собі факт віднесення Чернігівської області до районів ведення воєнних (бойових) дій не свідчить про наявність у позивача права на отримання додаткової винагороди у її збільшеному розмірі.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 05 червня 2024 року у справі № 360/568/23 (п.62).
Отже, вказана довідка не може бути належним доказом участі Позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, його безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів, що давало би право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000 грн, передбаченої Постановою №168.
Щодо довідки Військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_4 прикордонний загін) від 17.10.23 №5371.
В ній зазначено, що ОСОБА_1 безпосередньо приймав участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримувані збройної агресії: з 12.10.2022 по 31.10.2022, 01.11.22 по 30.11.22.
Зі змісту наведеної довідки вбачається, що підставою її видання слугував бойовий наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16.09.2022 року № 165 гриф, витягу з журналу службово-бойових дій приккшр № 1 11 ПРИКЗ, бойове розпорядження 24 Прикз від 11.10.22. №637(гриф), бойове розпорядження 24 Прикз від 26.10.22. №693(гриф) та рапорти заступника начальника загону - комендантом НОМЕР_5 прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України. №1464 та №1888.
При цьому зміст такого бойового наказу (про відрядження), що не є спірною в справі обставиною, виданого 16 вересня 2022 року, апріорі не може свідчити про виконання позивачем в майбутньому (в спірний період з жовтня 2022 року по листопад 2022 року), бойових дій (завдань), які визначені підпунктами 1-8 пункту 2 Наказу № 164 (давали б право на  отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000 грн, передбаченої Постановою №168).
З витягу з журналу службово-бойових дій приккшр № 1 11 ПРИКЗ не вбачається виконання позивачем бойових дій (завдань), які визначені підпунктами 1-8 пункту 2 Наказу № 164 та які б давали право на  отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000 грн, передбаченої Постановою №168, бойові розпорядження (накази) видавались стосовно підрозділу в якому ОСОБА_1 проходить службу, а не стосовно ОСОБА_1 , надати його ІНФОРМАЦІЯ_3 та НОМЕР_3 прикордонний загін не має можливості, оскільки вони мають гриф з обмеженим допуском.
Отже, вказана довідка не може бути належним доказом участі Позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, його безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів, що давало би право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000 грн, передбаченої Постановою №168
Щодо рапортів.
Заступником начальника загону - комендантом НОМЕР_5 прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України подано рапорти вх. №1461 від 01 листопада 2022 року та вх. №1464 від 01 листопада 2022 року щодо виплати, зокрема, позивачу доплати до додаткової винагороди, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, в розмірах до 70000,00 грн. та до 30000,00 грн. пропорційно часу участі в бойових діях або заходах за період з 01.10.2022 року по 31.10.2022 року (30000грн), 12.10.2022 року по 31.10.2022 року (70000грн).
У додатках цього рапорту, а саме з витягу з журналу службово-бойових дій приккшр № 1 11 ПРИКЗ  зазначена підстава згідно, якої ОСОБА_1 виконував завдання з охорони державного кордону або веденні бойових дій: бойовий наказ АДПСУ від 16.09.2022 №165(гриф), бойове розпорядження 24 Прикз від 11.10.22. №637(гриф), бойове розпорядження 24 Прикз від 26.10.22. №693(гриф).
Заступником начальника загону - комендантом НОМЕР_5 прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України подано рапорти вх. №1890 від 01.12.2022 року та вх. №1888 від 01.12.2022 року  щодо виплати, зокрема, позивачу доплати до додаткової винагороди, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, в розмірах до 70000,00 грн. та до 30000,00 грн. пропорційно часу участі в бойових діях або заходах за період з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року (30000грн), 01.11.2022 року по 30.11.2022 року (70000грн).
Заступником начальника загону - комендантом НОМЕР_5 прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України подано рапорти вх. №2188 від 22.12.2022 року щодо виплати, зокрема, позивачу доплати до додаткової винагороди, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, в розмірі до 30000,00 грн. пропорційно часу участі в бойових діях або заходах за період з 01.12.2022 року по 31.12.2022 року (30000грн).
Оскільки в рапорті за листопад та грудень 2022 року взагалі відсутні підстави для його складання, колегія суддів вважає, що ним  не може бути підтверджено право на отримання збільшеної винагороди.
Що стосується рапорту за жовтень 2022 року, зазначена в ній підстава для його складання не знайшла свого обґрунтування: з витягу з журналу службово-бойових дій приккшр № 1 11 ПРИКЗ не вбачається виконання позивачем бойових дій (завдань), які визначені підпунктами 1-8 пункту 2 Наказу № 164 та які б давали право на  отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000 грн, передбаченої Постановою №168, бойові розпорядження (накази) видавались стосовно підрозділу в якому ОСОБА_1 проходить службу, а не стосовно ОСОБА_1 , надати його ІНФОРМАЦІЯ_3 та НОМЕР_3 прикордонний загін не має можливості, оскільки вони мають гриф з обмеженим допуском.
Отже, вказані рапорти не можуть бути належним доказом участі Позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, його безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів, що давало би право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000 грн, передбаченої Постановою №168.
Більш того, рапорти за січень 2023 року взагалі відсутні, хоча цей період зазначений в довідці НОМЕР_4 прикордонного загону від 08.01.2023 №3728.
Колегія суддів зауважує, що виконання позивачем завдання охорони певної ділянки державного кордону в межах відповідальності НОМЕР_4 прикордонного загону, про що зазначала третя особа в цій справі, є одним з безпосередніх функціональних обов`язків позивача як військовослужбовця органу Державної прикордонної служби, і само по собі виконання такого завдання не передбачено підпунктами 1-8 пункту 2 Наказу № 392 (підпунктами 1-7 пункту 2 Наказу № 628) та не дає права на  отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000 грн, передбаченої Постановою №168.
Сам факт виконання Позивачем якихось бойових завдань на підставі бойових розпоряджень (наказів) під час перебування у службовому відрядженні в оперативному підпорядкуванні НОМЕР_4 прикордонного загону в період дії воєнного стану в Україні, не є достатньою підставою для нарахування та виплати додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 гривень, яка передбачена пунктом 1 Постанови №168, - для цього потрібно виконання дій (завдань), прямо передбачених підпунктами 1-8 пункту 2 Наказу № 392 (підпунктами 1-7 пункту 2 Наказу № 628). 
Не є підтвердженням безпосередньої участі Позивача у бойових діях та відповідних заходах бойові накази (розпорядження), оскільки сама по собі видача бойового наказу (розпорядження) не є безумовним доказом його виконання військовослужбовцем та його безпосередньої участі у бойових діях чи відповідних заходах. Крім того, виконання бойових розпоряджень та участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії не є тотожними поняттями.
За змістом підпунктів 1-8 пункту 2 Наказу № 392 (підпунктів 1-7 пункту 2 Наказу № 628), в основному, умовою виконання бойових (спеціальних) завдань є вогневе ураження або безпосереднє зіткнення з противником. 
В свою чергу, позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилався лише на наявність довідки НОМЕР_4 прикордонного загону від 08.01.2023 №3728, не наводячи будь-яких фактів чи доказів виконання ним дій або завдань, які передбачені 1-8 пункту 2 Наказу № 392 (підпунктами 1-7 пункту 2 Наказу № 628). 
Отже, у суду відсутні будь-які належні, допустимі та достовірні докази (документи, матеріали) щодо виконання Позивачем у спірному періоді безпосередніх бойових дій чи заходів з безпосередньої відсічі і стримуванні збройної агресії в період перебування безпосередньо в районах ведення бойових дій за спірний період, і як наслідок, наявності у нього права для нарахування та виплати додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 гривень, яка передбачена пунктом 1 Постанови №168.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідач правомірно не нарахував та не виплатив позивачу додаткову винагороду в розмірі до 1000000 грн за спірні періоди.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду в цілому не спростовують.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

                                                  ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 р. у справі  № 200/2403/23 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 р. у справі  № 200/2403/23 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 06 листопада 2024 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів                                                                                              А.В. Гайдар
                                                                                                                       Е.Г. Казначеєв
                                                                                                                       І.Д. Компанієць