УХВАЛА

29 жовтня 2024 року
м. Київ
справа № 681/166/24
провадження № 51- 4206ск24
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого        ОСОБА_1 , 
суддів                     ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Полонського районного суду Хмельницької області від 25 квітня 2024 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 25 червня 2024 року стосовно засудженої ОСОБА_5 , 
в с т а н о в и в:
Потерпіла ОСОБА_4 звернулась до Касаційного кримінального суду Верховного Суду з касаційною скаргою на вищезазначені судові рішення.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з пунктом 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Однак касаційна скарга потерпілої не відповідає зазначеним вимогам кримінального процесуального закону. 
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Всупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі потерпіла не погоджується з кваліфікацію дій ОСОБА_5 за ч. 1 
ст. 115 Кримінального кодексу України (далі -КК) та просить перекваліфікувати її
дії на ст. 124 КК, водночас, доводів щодо неправильної кваліфікації за змістом скарги не наводить та не вказує, з яких доказів, наявних у кримінальному провадженні, випливає наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК. Крім того, як можливо зрозуміти зі змісту касаційної скарги, потерпіла заперечує правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції. Водночас потерпіла не погоджується з призначеним ОСОБА_5 покаранням за  ч. 1 ст. 115 КК, чим допускає суперечність.
Відповідно до ст. 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Однак, викладаючи свої вимоги до касаційного суду, ОСОБА_4 просить перекваліфікувати дії ОСОБА_5 на ст. 124 КК й призначити їй покарання не пов`язане з позбавленням волі, при цьому, не зазначає жодних вимог щодо оскаржуваних судових рішень. Таким чином, вимоги потерпілої не конкретизовані та сформульовані без урахування положень ст. 436 КПК, а тому підлягають уточненню.
Наявність вказаних недоліків у скарзі, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.
Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги.
На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 429 КПК, Суд, 
п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Полонського районного суду Хмельницької області від 25 квітня 2024 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 25 червня 2024 року стосовно засудженої ОСОБА_5 , залишити без руху та надати строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                               ОСОБА_2                                     ОСОБА_3