ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/12757/23                Головуючий суддя І інстанції Тимош О. М.
Провадження № 22-ц/818/2522/24        Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про розірвання шлюбу

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року                                                                                м. Харків
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого                                        Яцини В.Б.,
суддів колегії                                       Мальованого Ю.М., Маміної О.В.,
за участю секретаря судового засідання Зінченко М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2024 року, по цивільній справі №643/12757/23, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,
в с т а н о в и в :
У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб, укладеним між ним та ОСОБА_2 , зареєстрований у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №518, та визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування пред`явлених позовних вимог зазначив, що з 05.09.2014 перебуває у шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведуть, тривалий час проживають окремо, між ними відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги один до одного, відносини мають лише формальний характер, примирення між ними неможливо, тому вважає, що шлюб потрібно розірвати.
Позивач зазначає, що між ним та відповідачкою формально досягнуто згоду стосовно подальшого місця проживання дитини разом з батьком. За загальним правилом, як зазначає позивач, за відсутності спору щодо того з ким із батьків буде проживати малолітня дитина, суд вирішує питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.
Рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2024 року Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини задовольнити частково.
Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 05 вересня 2014 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №518, - розірвано.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини - відмовлено.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову скасувати та ухвали нове рішення про задоволення його позову повністю.
На обґрунтування скарги вказав наступні доводи.
       Судом залишено поза увагою, що визначаючи місце проживання дитини, батьки здійснюють своє право на особисте виховання дитини, оскільки дитина, як правило, проживає з батьками чи одним з них. У тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначити місце проживання дитини мусить бути саме вирішено у відповідності до діючих норм права, за умов інтересів дитини а визначених прав та обов`язків батьків.
Суд мусив керуватися інтересами перш за все дитини і діяти в інтересах дитини що зумовлено до її творчого та духовного розвитку та психологічного стану.
Вказує, що відсутність заперечень з боку відповідачки щодо проживання дитини разом із позивачем не дає підстав стверджувати про відсутність предмету спору у справі.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Вислухавши доповідь судді-доповідача, за відсутності сторін, належним чином повідомлених про судове засідання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам рішення суду не відповідає.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визначення опікуном дитини позивача, суд першої інстанції вказав наступні мотиви свого рішення.
З сукупності досліджених судом доказів вбачається, що позивач, відповідачка та їх дитина зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 . Зі слів позивача та заяви відповідачки на а.с. 43 - відповідачка ОСОБА_2 проживає за іншою адресою: АДРЕСА_2 . Водночас судом встановлено, що відповідачка має право користування житлом, де проживає та зареєстрований її син, тобто має місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до положень ч. 1, ч. 5 ст. 29 ЦК України.
Суду не доведено проживання батьків окремо та батьки самостійно дійшли згоди щодо місця проживання малолітнього сина з батьком ОСОБА_1 , що виключає необхідність звернення для вирішення цього питання до суду.
Крім того, при розгляду справи суд керується висновками, висловленими у постанові Верховного Суду від 26.01.2023 у справі №164/812/21.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду.
Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. 
Згідно з положеннями ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Судом встановлені наступні обставини справи.
Сторони по справі з 05.09.2014 перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 виданим 05.09.2014 Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №518. Під час державної реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » (а.с.6). 
Сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданим 12.08.2016 Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с.10).
Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 22.01.2024 за адресою: АДРЕСА_1 проживають: позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 та їх син ОСОБА_3 (а.с.27).
Відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради №101 від 23.02.2024 щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із батьком, ОСОБА_1 , Департамент служб, як представник органу опіки та піклування, вважає доцільним визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із батьком, ОСОБА_1 (а.с.46-47). У висновку зазначено, що дитина ОСОБА_3 перебуває під наглядом фахівців КНП «Міська дитяча поліклініка №7» Харківської міської ради з 2016 року, на прийомі дитину супроводжували батьки. З жовтня 2023 року по теперішній час супроводжує дитину до фахівців поліклініки, піклується про стан здоров`я дитини батько, ОСОБА_1 Дитина навчається у 1-М класі, відвідує метро школу по понеділкам, середам та п`ятницям, інші дні навчається в онлайн режимі. Мати та батько демонструють зацікавленість освітнім процесом хлопчика, відвідують батьківські збори, підтримують контакт з вчителем, приділяють увагу вихованню сина. Мати дитини надала письмові пояснення, в яких не заперечувала проти визначення місця проживання дитини із батьком, бо підтримує думку сина та його бажання не змінювати умови для проживання, сама не має можливості створити гідні умови, до яких звик син, не відмовляється від участі у вихованні сина та буде намагатися створити гідні умови проживання сину, щоб дитина мешкала з нею.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції всупереч вказаній нормі ст. 89 ЦПК України не надав належної оцінки тому, що шлюбні відносини між сторонами припинилися, внаслідок чого відповідачка мешкає окремо від позивача, а тому у найкращих інтересах дитини, з огляду на її вік визначити їй опікуна одного з батьків, з яким в найкращих інтересах дитині варто залишитися проживати до досягнення дитиною того віку, коли вона зможе самостійно обрати місце свого проживання. 
Позивач надав належні і допустимі докази, серед яких є висновок органу опіки та піклування, що найкращим інтересам дитини з огляду на вищевказані аргументи та відповідно до наведених норм права відповідає проживання разом з батьком. 
За таких обставин позов доводи скарги знайшли своє підтвердження та спростовують висновки суду першої інстанції, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.
Оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи та порушують норми матеріального права, то відповідно до п.п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду у оскарженій частині та ухвалити нове рішення у відповідній частині про задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 389 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2024 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини скасувати.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини задовольнити.
Визнати місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4   разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Адреса фактичного місця проживання ОСОБА_1 АДРЕСА_1 .
В іншій частині рішення не оскаржувалось та не переглядалось.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складений 12 листопада 2024 року.

Головуючий -                                                В.Б.Яцина

        Судді -                                                                       Ю.М. Мальований

                                                                                               О.В.Маміна