ПОСТАНОВА                                                     
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                                 
 
25 вересня 2024 року
м. Київ
 
справа № 161/14686/23
провадження № 61-8914св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач),                 Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову Волинського апеляційного суду від 21 травня 2024 року у складі колегії суддів: Карпук А. К., Бовчалюк З. А., Здрилюк О. І.,
Короткий зміст позовних вимог
1.            У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності та поділ майна подружжя.
2.            Позовна заява мотивована тим, що 9 травня 1979 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем та почала з ним спільно проживати в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належав батькам відповідача: ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , 1933 року народження).
3.            За час шлюбу, у період з 19 травня 1979 року по 27 жовтня 2005 року вони спільно з відповідачем здійснили самочинні добудови до вказаного житлового будинку, а саме: добудову А3-2 (приміщення 1-3, 1-4, 1-5, 1-9) та добудову А2-2 (приміщення 2-3, 2-4, 2-5, 2-10, 2-11, 2-12, 2-13), провели усі комунікаціїї.
4.            27  жовтня 2005 року шлюб між ними розірвано, однак після розірвання шлюбу вона залишилась проживати у добудованій частині житлового будинку (А2-2) та проживає там до теперішнього часу.
5.            Добудова А3-2 узаконена.
6.            Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 лютого 2005 року (справа № 2-891/2005) визнано право власності на самочинне будівництво, а саме: на житлову прибудову (А2-2) та прибудований гараж (Б-1) за ОСОБА_1 (1933 р. н.) - матір`ю відповідача. Зареєструвавши своє право власності на житлову добудову А2-2, матір відповідача 02 червня 2005 року подарувала це житло сину ОСОБА_2 . Однак в подальшому рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 лютого 2005  року (справа № 2-891/2005) скасовано, а за результатами нового розгляду справи в задоволенні вимог ОСОБА_1 (1933 р. н.) про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно відмовлено.
7.            Таким чином, на теперішній час право власності на самочинну добудову А2-2 до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстроване, площа вказаної добудови не включена до загальної площі будинку.
8.            Позивачка вказувала, що вона брала участь у будівництві добудови А2-2, що підтверджується рішеннями суду. Зокрема, у рішенні Апеляційного суду Волинської області від 09 липня 2009 року (справа № 22ц-633/09) встановлено, що під час проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проведено будівництво двоповерхового житлового приміщення до кімнати 2-6 та кухні 2-2, яке складається з коридора 2-3 площею 10,2 кв. м, котельні 2-4 площею 3,6 кв. м, кімнати 2-5 площею 27,8 кв. м, коридора 2-10 площею 7,8 кв. м, кімнати 2-11 площею 16,3 кв. м, кімнати 2-12 площею 14,9 кв. м, кладової 2-13 площею 2,2 кв. м, сходів аб та балкона а8 - на земельній ділянці, що не була відведена для будівництва, та відсутні проекти на будівництво, відповідні дозволи. 
9.            Окрім цього, її участь у будівництві спірної добудови підтверджується квитанціями та іншими розрахунковими документами про оплату вартості будівельних матеріалів, а також розписками осіб, які виконували відповідні будівельні роботи.
10.         Зазначала, що вона позбавлена можливості набути право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, а тому суд вправі визнати за сторонами спору право на будівельні матеріали і конструктивні елементи самочинної добудови А-2.
11.         Самочинне будівництво - добудова до житлового будинку АДРЕСА_1 , яка зазначена в технічному паспорті як А2-2 (приміщення № 2-3, 2-4, 2-5, 2-10, 2-11, 2-12, 2-13) загальною площею 82,8 кв. м та житловою площею 59 кв. м, була побудована сторонами в період шлюбу за спільні кошти подружжя, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, то є підстави для поділу між сторонами будівельних матеріалів та конструктивних елементів, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні.
12.         Враховуючи вищевикладене просила суд в порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів і конструктивних елементів, які були використані у процесі будівництва самочинно збудованої добудови до житлового будинку АДРЕСА_1 , яка зазначена в технічному паспорті як А2-2 та складається з приміщень коридора 2-3 площею 10,2 кв. м, котельні 2-4 площею 3,6 кв. м, кімнати 2-5 площею 27,8 кв. м, коридора 2-10 площею 7,8 кв. м, кімнати 2-11 площею 16,3 кв. м, кімнати 2-12 площею 14,9 кв. м, кладової 2-13 площею  2,2 кв. м, сходів аб та балкона а8, загальною площею 82,8 кв. м та житловою площею 59 кв. м, яка має такі характеристики: фундамент - бетонний, стіни - цегляні, перекриття - збірне залізобетонне, горище - дерев`яне, підлога - дощата (1- й поверх), ламінат (2-й поверх), дах - дерев`яний, покрівля - азбестоцементні хвилясті листи, вікна, двері - дерев`яні та пластикові склопакети, оздоблення - шпалери та фарбування стін, міжповерхові сходи - дерев`яні, з електропостачанням, газопостачанням, опаленням від місцевого котла.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
13.         Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 лютого 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
14.         Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 звернулась до суду із пропуском строку позовної давності.
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
15.         Постановою Волинського апеляційного суду від 21 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 лютого 2024 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено.
16.         В порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку будівельних матеріалів і конструктивних елементів з електропостачанням, газопостачанням та системою опалення від місцевого котла, які були використані у процесі будівництва самочинно збудованої добудови до житлового будинку АДРЕСА_1 , яка зазначена в технічному паспорті як А2-2 та складається з приміщень коридора 2-3 площею 10,2 кв. м, котельні 2-4 площею 3,6 кв. м, кімнати 2-5 площею 27,8  кв. м, коридора 2-10 площею 7,8 кв. м, кімнати 2-11 площею 16,3 кв. м, кімнати 2-12 площею 14,9 кв. м, комори 2-13 площею 2,2 кв. м, сходів аб та балкона а8, загальною площею 82,8 кв. м та житловою площею 59 кв. м, зокрема:
17.         бетонного фундаменту під самочинно збудованою добудовою до житлового будинку АДРЕСА_1 , яка зазначена в технічному паспорті як А2-2 та складається з приміщень коридора 2-3 площею 10,2 кв. м, котельні 2-4 площею 3,6 кв. м, кімнати 2-5 площею 27,8 кв. м, коридора 2-10 площею 7,8 кв. м, кімнати 2-11 площею 16,3 кв. м, кімнати 2-12 площею 14,9 кв. м, кладової 2-13 площею 2,2 кв. м, сходів аб та балкона а8, загальною площею 82,8 кв. м та житловою площею 59 кв. м;
18.         монтажу надземної частини будівлі, а саме:
-          цегли керамічної/силікатної, загальною кількістю 23 224 шт.; розчину готового кладкового важкого цементного М25 загальним об`ємом 14,0152 м куб.; балок перекриття другого поверху; дощок підшиви та настилу перекриття другого поверху загальною площею 43,2288 кв. м; плит мінераловатних загальною площею 41 кв. м; дерев`яних крокв; комплектів кріплень для крокв загальною кількістю 1 компл.; лат-дошок загальним об`ємом 1,365 м. куб.; азбестоцементних листів загальною площею 87,75 кв. м; деталей до листів азбестоцементних загальна кількість 13 пар; цвяхів, поковки для кріплення загальною масою 14,65 кг; пластин гумових рулонних загальною масою 1,69 кг; шурупів 8*100мм загальною масою 6,89 кг; сталі листової оцинкованої 0,7 мм загальною масою 26 кг; брусків та дощок обрізних загальним об`ємом 0,676 м. куб.; руберойду для ізоляції покрівлі загальною площею 78 кв. м; жолобів водостоку з оцинкованої сталі загальною довжиною 21 м; труб водостічних з оцинкованої сталі діаметром до 100 мм загальною довжиною 18 м; воронок водостічних з оцинк. сталі загальною кількістю 3 шт.; поковок, кріплень загальною масою 36 кг.
19.         багатопустотних панелей перекриття:
-          ПК39.12 / ПК42.12 загальною кількістю 4 шт.; ПК48.12 загальною кількістю 4 шт.; ПК48.15 загальною кількістю 1 шт.;
20.         допоміжних матеріалів д/монтажу плит, а саме:
-          розчину готового кладкового важкого цементного М100 загальним об`ємом 0,4977 м куб.; деталей кріплення загальною масою 0,00794 т; електродів д. 6 мм загальною масою 0,0037 т; грунтовки В-КФ-093 / аналогічна загальною масою 0,000388 т.
21.         перемичок збірних з/бетонних:
-          перемичок 5ПБ 25-37 загальною кількістю 1 шт.; перемичок ЗПБ 21-8п загальною кількістю 3 шт.; перемичок ЗПБ 25-8п загальною кількістю 1 шт.; перемичок ЗПБ 18-37п загальною кількістю 2 шт.; перемичок ЗПБ 13-37п загальною кількістю 2 шт.; цементу загальною масою 428 кг.
22.         дерев`яної конструкції міжповерхових сходів загальною кількістю 1 шт.
23.         віконних блоків (коробка, заповнення, комплект фурнітури) загальною кількістю 7 шт., а саме:
-          вікна дерев`яного, дворамного 1,35x1,4 (h) загальна кількість 1 шт.; підвіконь дерев`яних в=0.25 м загально. площею 1,325 кв. м; вікна дерев`яного одностулкового 0,6х03(h) загальна кількість 1 шт.; вікна дерев`яного, дворамного 1,7х1,4 (h) загальна кількість 1 шт.; вікна м/пласт. однокамерного 1,7x1,400 в компл. з сіткою загальна кількість 1 шт.; вікон м/пласт. однокамерних глухих 1,65x1,4(h) загальна кількість 2 шт.; підвіконь пластикових в=0,35 м з заглушками загальною площею 1,47 кв. м; вікна м/пласт. однокамерного0,7x1,4(h) загальна кількість 1 шт.; монтажної піни загальною кількістю 3 шт.
24.         дверних блоків (коробка, полотно, лиштва, комплект фурнітури) загальна кількість 10 шт., а саме:
-          дверного блоку металевогох двопольного з фрагментом скління 1,1x2,2 м загальна кількість 1 шт.; дверного блоку дерев`яного двопольного зі склінням 1x1,9 м, загальна кількість 1 шт.; дверного блоку дерев`яного однопольного зі склінням 0,7x1,9, м загальна кількість 1 шт.; дверного блоку дерев`яного однопольного глухого 0.8x1.9 м, загальна кількість 1 шт.; дверних блоків дерев`яних однопольних зі склінням 0.8x1,9 м, загальна кількість 2 шт.; дверного блоку дерев`яного однопольного зі склінням 0,7x1.9 м, загальна кількість 1 шт.; дверного блоку металопласт однопольного, глухого 0.7х1.9 м, загальна кількість 1 шт.; дверного блоку металопласт однопольного глухого 0,8x1.5 м, загальна кількість 1 шт. балконного двернго блоку м/пластик однокамерного 0,75x2,1 м в компл. з сіткою, загальна кількість 1 шт.; монтажної піни, загальна кількість 5 шт.
25.         світильників, вимикачів, розеток загальна кількість 37, в т. ч.:
-          вбудованих точкових світильників, загальна кількість 10 шт.; світильників стельових 3-х рожкових, загальна кількість 4 шт.; світильника стельового, загальна кількість 1 шт.; блоків вимикачів одно клавішних, загальна кількість 6 шт.; блоків вимикачів двоклавішних, загальна кількість 4 шт.; розеток подвійних, загальна кількість 3 шт.; розеток, загальна кількість 9 шт.; кабельної продукції, силового, розподільчого обладнання, інше.
26.         обладнання котельні, яке скаладається з:
-          газового котла Danko, загальна кількість 1 шт.; електрокотелу, загальна кількість 1 шт.; насосу, загальна кількість 1 шт.; лічильнику газу, загальна кількість 1 шт.; манометру, загальна кількість 1 шт.; лічильника холодної води, загальна кількість 1 шт.; обв`язок з труб пластикових, сталевих, арматури запірної та регулюючої, загальною кількістю 1 комплект.
27.         водопроводу зовнішнього В1, а саме:
-          труб стальних оцинкованих водопровідних D40, загальною довжиною 32 м; труб стальних оцинкованих водопровідних D32, загальною довжиною 46 м; а/цементних труб D250 мм (футляр), загальною довжиною 11 м; люків чавунних D 625, загальна кількість 2 шт.; скоб ходових D16, загальна кількість 14 шт.; лічильника холодної води D20, загальна кількість 2 шт.; вентилів запірних D20, загальна кількість 4 шт.; вентилів запірних D32, загальна кількість 2 шт. 
28.         каналізації внутрішньої що складається з:
-          труб керамічних D150, загальною довжиною 34 м; люків чавунних D625, загальна кількість 2 шт.; скоб ходових D16, загальна кількість 19 шт.; цегли, загальна кількість 3 800 шт.; КФПЦ-1, в т. ч.: плити, загальною кількістю 1шт.; цегли червоної, М150, загальним об`ємом 5,1 м. куб.;             СПЦ-2, в т. ч.: плити, загальною кількістю 1 шт.; скоб МН-1, загальною кількістю 9 шт.; бетону В15, загальним об`ємом 0,8 м. куб.;цегли червоної, М150, загальним об`ємом 2,9 м. куб..
29.         матеріалів для влаштування системи опалення:
-          труб сталевих д.50мм, загальною довжиною 32,8 м; труб сталевих д.25мм; чавунних ребр опалення, загальною кількістю 60 шт. 
30.         матеріалів для стяжки, виготовленої з розчину готового кладкового важкого М150, загальним об`ємом 7,76 м куб.
31.         матеріалів для підлоги з дощок по лагах:
-          брусів обрізних, загальним об`ємом 0,48 м куб.; дощок обрізних, загальним об`ємом0,09 м куб.; цегли червоної М100, загальною кількістю 195,00 шт.; розчину готового кладкового важкого М25, загальним об`ємом 0,11 м куб.; толя, загальною площею 9,00 кв. м; дощок обрізних товщ. 40мм, загальним об`ємом 1,61 м куб.; цвяхів будівельних, загальною масою 10,00 кг.
32.         матеріалів для підлоги з ламинату, облаштованого з:
-          грунтівки закріплюючої дисперсійної, загальною масою 6,00 кг; ламінату товщ. 7-10мм, загальною площею 36,72 кв. м; прокладки шумоізол., загальною площею 36,72 кв. м; клею на спиртовій основі, загальною масою 1,50 кг; планок Т-подібних, загальною довжиною 2,82 м; плінтусів, загальною площею 85,00 кв. м.
33.         матеріалів для штукатурення внутрішніх поверхонь стін з розчину опоряджувального, загальним об`ємом 4,00 м куб., сітки дротяної, загальною площею 12,00 кв. м.
34.         матеріалів для шпаклювання та фарбування стель полівінілацетатними водоемульсійними сумішами з:
-          дисперсії попівінілацетатної, загальною масою 5 730 кг; шпаклівки клейової, загальною масою 89,00 кг.
35.         матеріалів для влаштування підвісної стелі з: 
-          гіпсокартону листами товиною 12,5 мм, загальною площею 17,16 кв. м; комплекту направляючих (каркас) та кріплення, загальна кількість 1,00 компл.; галтелей, загальною довжиною 102,00 м.
36.         матеріалів для оклейки: шпалерів, загальною площею 165,00 кв. м, клеєм для шпалер, загальною масою 3,00 кг.
37.         матеріалів для фасадних робіт з:
-          плит теплоізоляційних п/полісгирольних 100мм, загальним об`ємом 14,41 м куб.; ґрунтовки глибокого проникнення, загальним об`ємом 26,20 л; дюбелів фасадних довж. 160мм, загальна кількість 1 060,00 шт.; склосітки, загальною площею 150,65 кв. м; суміші клейової для кріплення плит, загальною масою 1 572,00 кг; грунтовки адгезійної, загальним об`ємом 23,00 л; суміші полімерної для верхнього шару, загальною масою 354,00 кг. профілів кутових захисні - 71,2.
38.         Скасовуючи рішення місцевого суду та задовольняючи позовні вимоги, апеляційний суд виходив із того, що відповідач під час розгляду судових спорів у 2009 році не заперечував, що самочинне будівництво було здійснено разом із позивачкою під час перебування у шлюбі, що і стало підставою подання ОСОБА_1 заяви про залишення без розгляду зустрічного позову в частині вимог про визнання права власності на самочинне будівництво та його поділ у справі № 22ц-633/09. 
39.         До 2022 року відповідач також не заперечував такого права позивачки, оскільки остання проживала у самочинно добудованих приміщеннях і проживає на даний час, і така поведінка давала право ОСОБА_1 вважати своє право на будівельні матеріали і конструктивні елементи безспірними.
40.         Разом із тим, у 2022 році відповідачем було ініційовано спір про виселення ОСОБА_1 з кімнати 2-6 без надання іншого приміщення (справа № 161/6788/22), а отже, апеляційний суд дійшов висновку, що позивачкою не пропущено строк позовної давності, оскільки про порушення свого права вона дізналась у 2022 році.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
41.         У червні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 .
42.         Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 04 липня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
43.         Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 вересня 2024 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
44.         У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення місцевого суду.
45.         Підставою касаційного оскарження заявник зазначає застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 22 листопада 2023 року у справі № 521/10327/18 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
46.         Касаційна скарга мотивована тим, що позивач була обізнана про порушення свого права з 2009 року і того часу до 2023 року не вживала жодних дій для захисту своїх прав щодо поділу майна подружжя.
47.         Також посилається на те, що апеляційний суд задовольнив позовні вимоги, уточнені на стадії апеляційного розгляду справи, що суперечить вимогам статті 197 ЦПК України.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
48.         У липні 2024 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 від представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , у якому вказано, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
49.         Суд першої інстанції визнав преюдиційною обставину, що під час проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (1959 р. н.) за адресою: АДРЕСА_1 проведено будівництво двоповерхового житлового приміщення до кімнати 2-6 та кухні 2-2, яке складається з коридора 2-3 площею 10,2 кв. м, котельні 2-4 площею 3,6 кв. м, кімнати 2-5 площею 27,8 кв. м, коридора 2-10 площею 7,8 кв. м, кімнати 2-11 площею 16,3 кв. м, кімнати 2-12 площею 14,9 кв. м, кладової 2-13 площею 2,2 кв. м, сходів аб та балкона а8  - на земельній ділянці, що не була відведена для будівництва та відсутні проекти на будівництво, відповідні дозволи, яка встановлена рішенням Апеляційного суду Волинської області від 09 липня 2009 року (справа                       № 22ц-633/09) в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (1959 р. н.) про усунення перешкод у користуванні жилим приміщення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 (1959 р. н.) до виконавчого комітету Луцької міської ради, ОСОБА_1 (1933 р. н.), ОСОБА_2 про визнання права власності на самочинно збудоване майно та його поділ в натурі, визнання приміщення спільною сумісною власністю подружжя, визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету Луцької міської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності на будинковолодіння та договору дарування частини будинку.
50.           ОСОБА_1 (1959 р. н.) під час розгляду справи апеляційним судом подала заяву про залишення без розгляду зустрічної позовної заяви в частині вимог про визнання права власності на самочинне будівництво, про визнання спільною сумісною власністю подружжя самочинного будівництва та його поділ.
51.         Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 лютого 2005 року за ОСОБА_1 (1933 р. н.) визнано право власності на самовільно побудований гараж і житлову прибудову (А2-2) по АДРЕСА_2 .
52.         За результатами апеляційного перегляду вищевказане рішення суду першої інстанції скасоване, справу направлено на новий розгляд. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 січня 2007 року в позові ОСОБА_1 (1933 р. н.) до Луцької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (1959 р. н.) про визнання права власності на самочинне будівництво відмовлено.
53.         Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами від 19 жовтня 2015 року підтверджується, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 (17/100 частини), ОСОБА_1 (12/100 частини), ОСОБА_2 (33/100 частини) та ОСОБА_7 (38/100 частини). У примітці цієї виписки зазначено про самочинно побудовану прибудову (А2-2) зі збільшенням загальної площі будинку на 82,8 кв. м, житлової площі - на 59,0 кв. м.
54.         З копії технічного паспорту, який виготовлений 25 липня 2011 року, на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що до вказаного житлового будинку здійснено двоповерхову добудову А2-2, рік побудови - 1996. Прибудова А2-2 має такі характеристики: фундамент - бетон; стіни - цегла керамічна; покрівля - азбестоцементні листи, перекриття - дерево, підлога - дошки.
55.         Такі ж характеристики спірного самочинно збудованого приміщення зазначені в технічному паспорті, який виготовлений в 2005 році.
56.         При виготовленні технічної документації представники ТАМП «Волиньархпроект» 26 листопада 2004 року провели обстеження самовільної двоповерхової добудови А2-2 по АДРЕСА_1 щодо її відповідності державним будівельним, санітарно-гігієнічним та пожежним нормам та визначили такі конструктивні елементи цієї добудови: фундаменти - бетонні, монолітні, стрічкові; зовнішні стіни - з керамічної цегли на складному цементно-піщаному розчині, утеплені шаром пінополістиролу, облицьовані цеглою; перегородки та внутрішні стіни - з керамічної цегли, перекриття горища по дерев`яних балках; перекриття міжповерхове залізобетонне з плит; покрівля азбестоцементні хвилясті листи по дерев`яних латах та кроквах, підлога - дощатий настил по дерев`яних лагах та цегляних стовпчиках; двері та вікна - дерев`яні індивідуального виготовлення; внутрішнє опорядження - тинькування вапняно-піщаним розчином з послідуючим клейовим фарбуванням; зовнішнє оздоблення - силікатна цегла з розшивкою швів.
57.         З копії висновку № О-321 судової будівельно-технічної експертизи від 03 грудня 2007 року встановлено такі характеристики конструктивних елементів житлової добудови А2-2: фундамент - бетонний, стіни - цегляні, перекриття - збірне залізобетонне, горище - дерев`яне, підлога - дощата (1- й поверх), цементна стяжка (2-й поверх), дах - дерев`яний, покрівля - азбестоцементні хвилясті листи, вікна, двері - дерев`яні, оздоблення - штукатурка, вапняне і масляне фарбування (приміщення 2-5); всі інші приміщення - штукатурка стін; міжповерхові сходи - дерев`яні. Прибудова забезпечена електропостачанням, газопостачанням, опаленням від місцевого котла. Прибудова збудована в 1994 році, площа - 52,1 кв. м, загальна площа - 82,8 кв. м.
58.         Сторонами визнається, що на теперішній час право власності на самочинну добудову А2-2 до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстроване, площа вказаної добудови не включена до загальної площі будинку.
Позиція Верховного Суду
59.         Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
60.         Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
61.         Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
62.         Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
63.         Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
Щодо пропуску позивачем строку позовної давності
64.         В касаційній скарзі заявник посилається на те, що з 2009 року позивачці було відомо про порушення її права щодо спірного майна, тому, звертаючись із вказаним позовом у 2023 році, нею пропущено строк позовної давності.
65.         Колегія суддів відхиляє вказані посилання заявника з огляду на таке.
66.         Відповідно до положень статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
67.         Відповідно до частин першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
68.         Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
69.         Відповідно до частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
70.         З рішення Волинського апеляційного суду від 09 липня 2009 року в справі № 22ц-633/09 вбачається, що в апеляційному суді ОСОБА_1 подала заяву про залишення без розгляду зустрічного позову в частині позовної вимоги про визнання права власності на самочинне будівництво та його поділ, і така вимога залишена без розгляду ухвалою апеляційного суду Волинської області від 09 липня 2009 року. 
71.         Саме у зв`язку із поданням заяви ОСОБА_1 про залишення цієї позовної вимоги без розгляду і було скасоване в зазначеній частині рішення Луцького міськрайонного суду від 10 лютого 2009 року в справі № 22ц-633/09, яким було відмовлено у задоволенні зустрічних позовних вимог та оскаржене позивачем до апеляційного суду. 
72.         Разом із тим, з мотивувальної частини рішення місцевого суду вбачається, що відповідач ОСОБА_2 не заперечував щодо визнання за ОСОБА_1 (1959 р. н.) права власності на самочинну забудову (т. 1, а. с. 62), що і стало причиною залишення позову без розгляду. 
73.         Після 2009 року позивач ОСОБА_1 продовжувала проживати в самочинно добудованій частині будинку у АДРЕСА_1 , що в технічному паспорті позначена А2-2, ОСОБА_2 не заперечував ні участі ОСОБА_1 у проведенні самочинної добудови, ні щодо її проживання у самочинно збудованих приміщеннях.
74.         Судом апеляційної інстанції встановлено, що в травні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до суду про виселення ОСОБА_1 з кімнати 2-6 без надання іншого приміщення (справа № 161/5788/22).
75.         З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 квітня 2023 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року, позов задоволено.
76.         Усунуто перешкоди у користуванні та розпорядженні житлом ОСОБА_2 шляхом виселення ОСОБА_1 з належної ОСОБА_2 на праві власності кімнати № 2-6 квартири АДРЕСА_3 без надання іншого житлового приміщення.
77.         В постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 126/2200/20 зазначено:
«Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).
Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, насамперед, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.
Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність.
Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).
Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. У схожій правовій ситуації Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 по своїй суті застосовано доктрину venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18).
Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Якщо особа, яка має право на оспорення документу (наприклад, свідоцтва про право на спадщину) чи юридичного факту (зокрема, правочину, договору, рішення органу юридичної особи), висловила безпосередньо або своєю поведінкою дала зрозуміти, що не буде реалізовувати своє право на оспорення, то така особа пов`язана своїм рішенням і не вправі його змінити згодом. Спроба особи згодом здійснити право на оспорення суперечитиме попередній поведінці такої особи і має призводити до припинення зазначеного права (постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року в справі № 450/2286/16-ц (провадження № 61-2032св19).
Якщо особа, яка має суб`єктивне право (наприклад, право власності), висловила безпосередньо або своєю поведінкою дала зрозуміти, що відмовляється від права власності, то така особа пов`язана своїм рішенням і не вправі його змінити згодом. Спроба особи згодом здійснити право суперечитиме попередній поведінці такої особи і має призводити до припинення зазначеного права».
78.         Таким чином, враховуючи встановлені судами обставини, колегія суддів погоджується із висновком апеляційного суду про те, що  ОСОБА_2 , який спільно з ОСОБА_1 здійснив самочинне будівництво прибудови А-2 (в технічному паспорті А2-2) до житлового будинку по АДРЕСА_1 під час розгляду судових спорів у 2009 році не заперечував участі у цьому, як подружжя у період шлюбу, ОСОБА_1 , що спонукало ОСОБА_1 залишити ініційований у справі № 22ц-633/09 зустрічний позов без розгляду і припинити спір. Крім того, своєю поведінкою до 2022 року ОСОБА_8 також не заперечував цього права, оскільки ОСОБА_1 продовжувала проживати у самочинно добудованих приміщеннях і проживає по даний час і така поведінка давала підстави ОСОБА_1 вважати своє право на будівельні матеріали і конструктивні елементи безспірним.
79.         Така поведінка поведінка відповідача, який на даний час заперечує право позивачки на будівельні матеріали та конструктивні елементи, які були використані для самочинного будівництва добудови А2 (в технічному паспорті зазначена як А2-2), суперечить добросовісності, оскільки не відповідає попереднім заявам та поведінці сторони, а ОСОБА_1 розумно покладалася на них, що дає підстави вважати, що строк позовної давності позивачкою не пропущено, оскільки про порушення свого права вона дізналась у 2022 році.
80.         Доводи заявника про те, що суд апеляційної інстанції задовольнив позовні вимоги, уточнені на стадії апеляційного розгляду справи, що суперечить вимогам статті 197 ЦПК України, відхиляються колегією суддів.
81.         Так, в суді апеляційної інстанції позивач заявила клопотання про долучення до матеріалів справи та дослідження висновку експерта від 11 квітня 2024 року № 1-05/24 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи, яким визначено перелік будівельних матеріалів та обладнання, яке було використано при здійсненні самочинної добудови А2-2.
82.         Суд апеляційної інстанції, з метою повного з`ясування обставин справи, ухвалив долучити до матеріалів справи і дослідити вказаний доказ, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи відповідно до положень статті 12 ЦПК України не роз`яснив позивачу наслідків неподання такого доказу у суді.
83.         Таким чином, відсутні підстави вважати, що поданням вказаного висновку експерта на стадії апеляційного перегляду справи позивачкою було змінено предмет або підставу позову, оскільки такий висновок деталізує усі складові частини самочинного будівництва, які у позовних вимогах визначені в загальному порядку.
84.         Оскільки касаційна скарга не містить незгоди заявника із здійсненим поділом спірного майна апеляційним судом, тому в указаній частині судове рішення апеляційного суду не переглядається.
85.         Водночас колегією суддів також враховано, що місцевий суд, вирішуючи спір, дійшов висновку про наявність підстави для задоволення позовних вимог, проте застосував строки позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
86.         Також колегією суддів відхиляються посилання заявника на неврахування апеляційним судом висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 22 листопада 2023 року у справі № 521/10327/18, оскільки, з урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, судове рішення у справі, яка переглядається, не суперечить висновкам, викладеним у наведеній постанові.
87.         Таким чином, суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого суду та задовольняючи позовні вимоги, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
88.         Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
89.             Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
90.             Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:
1.            Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.
2.            Постанову Волинського апеляційного суду від 21 травня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                  Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                             О. В. Білоконь
 
                                                                                                        О. М. Осіян
 
                                                                                                        Н. Ю. Сакара
                                                                                                       
                                                                                                        В. В. Шипович