Унікальний номер справи 756/10481/24
Номер апеляційного провадження 33/824/5830/2024
Суддя суду першої інстанції Є. В. Діденко
Суддя суду апеляційної інстанції Л. Д. Поливач

Постанова
Іменем    України
05 грудня 2024 року                                                                                                          місто Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л. Д., перевіривши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності
 
ОСОБА_1 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
посвідка на тимчасове проживання НОМЕР_1 , 
адреса проживання: 
АДРЕСА_1 , 
 
до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП,
у с т а н о в и в :
 
Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАПта накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Не погоджуючись із вказаною постановою судді 19.11.2024 засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з пропуском строку на апеляційне оскарження постанови судді, встановленого ст. 294 КУпАП. У апеляційній скарзі особа, яка її подала просить скасувати постанову та повернути право керування транспортними засобами. Питання щодо поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді не порушує.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Так, частиною другоюстатті 294 КУпАПпередбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особи, визначені ст. 294 КУпАП, розпоряджаються на власний розсуд в межах процесуального закону.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Строк на апеляційне оскарження постанови судді, пропущений із поважних причин, може бути поновлений особі, яка звертається із відповідним клопотанням.
Отже, строк на апеляційне оскарження може бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в процесі судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Як вбачається з матеріалів справи, за результатами розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддею Оболонського районного суду м. Києва прийнято постанову, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. У постанові зазначено строк і порядок її оскарження.
Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Шарко Д. В. були присутніми у судовому засіданні 04.09.2024, долучили до матеріалів справи письмові пояснення стосовно обставин події, що відбулася 17.08.2024. Проте будучи повідомленими про час та дату розгляду справи 24.10.2024 ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Шарко Д. В. у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомляли.
Згідно довідки про доставку електронного листа копія постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2024 року доставлена на електронну адресу адвоката захисником 04.11.2024.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав до суду апеляційної інстанції 19.11.2024, тобто з пропуском встановленого законом 10-денного строку на апеляційне оскарження, останнім днем на оскарження постанови судді було 04.11.2024. 
При цьому питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді від 24.10.2024 не порушує, таким чином звернувся з апеляційної скаргою поза межами строків, передбачених ч. 2 ст. 294 КУпАП.
З урахуванням викладених обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що про розгляд справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був обізнаний, володів інформацією, що судове рішення за наслідками розгляду справи прийняте, копія постанови отримана авдкатом 04.11.2024.
Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання про поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими.
У своїх рішеннях ЄСПЛ вказує, що національний суд має право поновити строк на оскарження рішення суду нижчої інстанції, якщо апелянт у відповідному клопотанні наведе причину пропуску цього строку, і суд визнає цю причину поважною.
Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п. 27 від 26.04.2007 у справі «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України» (ухвала) від 14.10.2003).
При визначеності наявності поважності причин пропуску, національний суд насамперед має виходити із наявності об`єктивних причин, які унеможливлювали особу вчасно подати апеляційну скаргу, або вчасно вжити заходів до оскарження судового рішення.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Проте 19.11.2024 ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2024 року у справі, яка не містить клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді суду першої інстанції.
При цьому можливість вирішення питання про поновлення пропущеного строку при відсутності відповідної заяви та/або клопотання апелянта про поновлення такого строку, за власною ініціативою суду, законом не передбачена.
Таким чином, оскільки закон імперативно визначає строк на апеляційне оскарження (ч. 2 ст. 294 КУпАП) і такий строк ОСОБА_1 пропустив, клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги до суду не подавав, постанова судді суду першої інстанції набрала законної сили, а тому подана ОСОБА_1 апеляційна скарга підлягає поверненню за правилами ч. 2 ст. 294 КУпАПособі, яка її подала.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2024 року повернути особі, яка її подала.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                         Л. Д.  Поливач