ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 р. 	Справа № 520/4805/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2024, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., м. Харків, повний текст складено 18.06.24  у справі № 520/4805/24
за позовом   Інженерно-монтажного виробничого кооперативу "Кріотехніка"  
до    Головного управління ДПС у Харківській області 
про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Інженерно-монтажний виробничий кооператив "Кріотехніка" (далі за текстом також - позивач, ІМВК "Кріотехніка") звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі та текстом також – відповідач, ГУ ДПС у Харківській області), в якому просив:
1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Харківській області про застосування фінансових санкцій від 08.11.2023 за № 035468/0902.
2. Стягнути з Головного управління ДПС у Харківській області на користь ІМВК «Кріотехніка» судовий збір у сумі 4 844 гривні 80 копійок.
3. Стягнути з Головного управління ДПС у Харківській області  на користь ІМВК «Кріотехніка» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 25 000 гривень.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18 червня 2024 року позов задоволено.
Скасовано рішення Головного управління ДПС у Харківській області про застосування фінансових санкцій від 08.11.2023 за № 035468/0902.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області на користь Інженерно-монтажного виробничого кооперативу "Кріотехніка" сплачений судовий збір у сумі 4844 грн 80 коп.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у Харківській області оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, з висновками, які не відповідають обставинам справи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що під час ухвалення рішення судом першої інстанції не враховано того, що з урахуванням приписів Податкового кодексу України суб`єкту господарювання, який використовує транспортний засіб з метою доставки та зберігання пального, необхідно отримати ліцензію на зберігання пального на місце (територію), де знаходиться транспортний засіб, як ємність, що використовується для зберігання пального відповідно до вимог Закону № 481/95-ВР; на період здійснення перевезень транспортний засіб набуває статусу акцизного складу пересувного протягом періоду його використання для перевезення пального за виключенням транспортного засобу, що використовується суб`єктом господарювання, який не є розпорядником акцизного складу та платником акцизного податку, для переміщення на митній території України власного пального або спирту етилового для потреб власного споживання чи промислової переробки. Просить урахувати, що в ході перевірки встановлено факти здійснення ІМВК «КРІОТЕХНІКА» зберігання пального в ПАС НОМЕР_1 за адресою: пров. Балакірєва, буд. 3, м. Харків за відсутності відповідної ліцензії на право зберігання пального, чим порушено вимог ч. 9 ст. 15 Закону №481/95-ВР.
За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у позові відмовити повністю.
Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводить, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення ураховано усі аргументи відповідача, повно і всебічно їх досліджено та надано правову оцінку. Уважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також – КАС України) суд  апеляційної  інстанції  розглядає справу  в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що з 27.09.2023 по 06.10.2023 Головним управлінням ДПС у Харківській області здійснено фактичну перевірку Інженерно-монтажного виробничого кооперативу "Кріотехніка" за період з 01.01.2022 по день закінчення перевірки, з питань додержання суб`єктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні виробництва і обігу підакцизних товарів.
Перевіркою встановлено, що ІМВК «КРІОТЕХНІКА» для здійснення господарської діяльності отримана ліцензія на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі, реєстраційний номер №990614201901451, дійсна з 16.07.2019 по 16.07.2024.
З наданих до перевірки документів на отримання та відпуск пального, даних СЕАРПСЕ та СЕАРП контролюючим органом встановлено, що ІМВК «КРІОТЕХНІКА» не має договорів на зберігання пального, ліцензію на право зберігання пального не отримувало, акцизні склади в неревіряємий період не зареєстровано.
Перевіркою встановлено зберігання пального (скраплений газ у балонах) в пересувному акцизному складі (далі - ПАС) НОМЕР_1 за адресою: пров. Балакірєва, буд. 3, м. Харків у період з 01.01.2022 по день закінчення перевірки.
Залишки пального станом на 27.09.2023 на ПАС НОМЕР_1 склали 390,4 літрів.
Так, станом на 01.01.2022 ІМВК «КРІОТЕХНІКА» на ПАС НОМЕР_1 мала залишок пального у кількості 229,72 л., в подальшому, 05.01.2022, від Товариства з обмеженою відповідальністю "НАДЕЖДА РИТЕЙЛ 2017" отримано пальне в кількості 396,53 літрів (акцизна накладна № 47) та 13.01.2022 в кількості 793,05л (акцизна накладна № 206).
Отримане пальне ІМВК «КРІОТЕХНІКА» реалізовувало протягом січня 2022 з ПАС НОМЕР_1 : Приватному акціонерному товариству "ТРЕСТ ЖИТЛОБУД - 1, що підтверджують акцизні накладні: - від 05.01.2022 за №2, у кількості 40 літрів;  від 11.01.2022 за №3, у кількості 120 літрів; від 11.01.2022 за №4, у кількості 40 літрів; від 13.01.2022 за №7, у кількості 120 літрів; від 13.01.2022 за №6, у кількості 120 літрів; від 14.01.2022 за №10, у кількості 80 літрів; від 27.01.2022 за №12, у кількості 160 літрів. 
Також ІМВК «КРІОТЕХНІКА» реалізувало отримане пальне Приватному акціонерному товариству «ПІВДЕНСПЕЦАТОМЕНЕРГОМОНТАЖ» відповідно до акцизних накладних: від 05.01.2022 за №1, у кількості 80 л, та від 13.01.2022 за №8, у кількості 40 л; Товариству з обмеженою відповідальністю ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ "ЕТАЛОН" - акцизна накладна від 11.01.2022 за №5 у кількості 120 л; Товариству з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНО- МОНТАЖНЕ УПРАВЛІННЯ № 460" - акцизні накладні від 13.01.2022 за №9, у кількості 80 л, та від 17.01.2022 за №11, у кількості 200 літрів.
Залишок пального на ПАС НОМЕР_1 станом на 31.01.2022 складав 219,3 літрів.
За результатами проведеної перевірки контролюючим органом складено Акт № 30408/20-40-09-02-03/21170640 від 09.10.2023.
Рішенням Головного управління ДПС у Харківській області про застосування фінансових санкцій від 08.11.2023 за № 035468/0902 до позивача застосовано штраф у сумі 500 000,00 грн.
Позивач, не погодившись із зазначеним рішенням, звернувся зі скаргою до ДПС України, однак рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 18.01.2024 за № 1375/6/99-000603-0106 рішення Головного управління ДПС у Харківській області про застосування фінансових санкцій від 08.11.2023 за № 035468/0902 залишено без змін, а скарга позивача залишена без задоволення.
Також судом установлено, що ІМВК «Кріотехніка» для здійснення діяльності з реалізації пального у м. Харкові отримав ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі, реєстраційний номер НОМЕР_2 терміном дії з 16.07.2019 по 16.07.2024.
Позивач закуповує пальне в балонах (газ) та реалізовує його шляхом розвезення кінцевому споживачеві на власному транспортному засобі ГАЗ з державним номером НОМЕР_1 , що підтверджується матеріалами справи.
Отже, ІВМК «Кріотехніка» використовує пересувний акцизний склад.
Скориставшись правом на оскарження рішення Головного управління ДПС у Харківській області про застосування фінансових санкцій від 08.11.2023 за № 035468/0902 у судовому порядку, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що оскаржуване рішення Головного управління ДПС у Харківській області про застосування фінансових санкцій від 08.11.2023 за № 035468/0902 винесене з порушенням приписів чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, та виходить з такого.
Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
Згідно з підпунктом 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального.
Відповідно до підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.
За приписами пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункт 75.1статті 75 ПК України).
Порядок проведення фактичної перевірки врегульовано статтею 80 ПК України, пунктом 80.1 якої передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначено Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" від 19.12.1995 за №481/95-ВР (далі за текстом - Закон №481/95-ВР).
Згідно з абзацами 25, 51, 55, 58 ст. 1 Закону № 481/95-ВР ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик; Єдиний державний реєстр суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним (далі - Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального) - перелік суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які здійснюють діяльність на таких місцях на підставі виданих ліцензій.
За приписами частин 8, 10 ст. 15 Закону № 481/95-ВР суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (утому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.
Частиною 16 ст. 15 Закону України № 481/95-ВР встановлено, що суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.
Місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування;
місце оптової торгівлі пальним - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для здійснення оптової торгівлі та/або зберігання пального на праві власності або користування.
Згідно з абзацом 9 ч. 2 ст. 17 Закону України №481/95-ВР до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень.
Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються податковими органами та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та пальним, зберігання пального, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.
Відповідно до підпункту 14.1.6. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України акцизний склад - це:
а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів;
б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.
Не є акцизним складом:
а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії;
б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.
Критерій, визначений цим підпунктом, щодо загальної місткості ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не застосовується до ємностей суб`єктів господарювання, які є розпорядниками хоча б одного акцизного складу;
в) приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам;
г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої;
ґ) приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на індивідуальну податкову консультацію, надану Державною фіскальною службою України №3814/6/99-99-12-02-02-15/ІПК від 15 серпня 2019 року, у якій зазначено, що у розумінні Закону № 481/95-ВР суб`єкту господарювання необхідно отримувати ліцензію лише для здійснення зберігання пального у стаціонарних цистернах/ємностях. Вказана податкова консультація не скасована.
Як убачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, ІМВК «Кріотехніка» реалізує пальне у м. Харкові та області шляхом розвезення його транспортним засобом, тобто місце оптової торгівлі пальним відсутнє.
Аналізуючи наведені норми права, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що ІМВК «Кріотехніка» не здійснює зберігання пального через відсутність місця (території), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності. Це у тому числі обумовлено тим, що пальне знаходиться й реалізується виключно з пересувного акцизного складу й не перебуває в якомусь місці (території), де розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, які введені в експлуатацію чи є закінченими будівництвом об`єктами.
Верховний Суд у постанові від 31 травня 2022 року у справі № 540/4291/20 (адміністративне провадження №К/9901/34873/21) вказав, що системний аналіз норм Податкового кодексу України та Закону №481/95-ВР у їх взаємозв`язку дають підстави для формулювання правового висновку про те, що зберігання пального нерозривно пов`язане із наявністю у суб`єкта господарювання споруд та/або обладнання, та/або ємностей, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування (місця зберігання пального). Наявність у суб`єкта господарювання обов`язку з отримання ліцензії на право здійснення діяльності зі зберігання пального, яка опосередковується придбанням та використанням суб`єктом господарювання пального для задоволення своїх власних виробничих потреб при провадженні його господарської діяльності (не пов`язаної з метою отримання доходу від зберігання пального як виду економічної діяльності) залежить саме від наявності у суб`єкта господарювання місця зберігання пального, яке за своїми ознаками (характеристиками) відповідає визначенню «акцизного складу» та/або «акцизного складу пересувного», незалежно від того чи зареєстрований такий суб`єкт платником акцизного податку, розпорядником акцизного складу та/або наявністю підстав для реєстрації такого місця як акцизного складу. Відповідно, у випадку, якщо наявне у суб`єкта господарювання місце зберігання пального відповідає ознакам, які ПК України встановлює як виключення з визначення «акцизного складу» та/або «акцизного складу пересувного», такий суб`єкт не має обов`язку отримувати ліцензію на право зберігання пального у такому місці.
Отже, для оцінки наявності в діях суб`єкта господарювання складу правопорушення у вигляді здійснення діяльності зі зберігання пального без отримання відповідної ліцензії, з`ясуванню підлягають місце та спосіб його зберігання, мета придбання, технічні характеристики використаних для цього споруд (обладнання, ємностей), обсяги споживання, закупівлі та обставини використання пального. Ці обставини складають об`єктивну та суб`єктивну сторони правопорушення. Сам по собі факт наявності «на балансі» у суб`єкта господарювання невикористаного пального не є достатньою обставиною для його кваліфікації як зберігання пального без отримання відповідної ліцензії.
За матеріалами справи діяльність ІМВК «Кріотехніка» не пов`язана з метою отримання доходу від зберігання пального як виду економічної діяльності. Кооператив не здійснює діяльності зі зберігання пального в розумінні дефініцій, зазначених у ст. 1 Закону (зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик) та п. 14.1.36 Податкового кодексу України (господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами). ІМВК «Кріотехніка» не надає послуг зберігання, не отримує дохід від зберігання, а здійснює виключно реалізацію пального.
Враховуючи наведені положення норм чинного законодавства, встановлені обставини справи та правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 31 травня 2022 року (справа № 540/4291/20), колегія суддів дійшла висновку, що підстави вважати, що діяльність позивача підпадає під визначення «зберігання пального», яка підпадає під вимоги ліцензування у розумінні Закону № 481/95-ВР, відсутні, відповідно, позивач не мав обов`язку отримувати ліцензію для здійснення такої діяльності.
Відповідачем у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі зазначено, що суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії (частина сімнадцята ст. 15 Закону № 481/95-ВР. Відповідно до ст. 15 Закону № 481/95-ВР - суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або колісне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання.
Однак на виконання вимог Закону № 481/95-ВР позивачем було отримано одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за своїм місцезнаходженням.
Законодавством установлено, що у разі наявності ліцензії на оптову торгівлю пальним така ліцензія надає право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального; якщо суб`єкт господарювання здійснює оптову торгівлю пальним за відсутності місць оптової торгівлі, то в такому випадку отримується лише 1 ліцензія без потреби в отриманні ліцензії на зберігання пального.
Отже, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивач не зобов`язаний отримувати ліцензію на зберігання пального за умови наявності ліцензії на оптову торгівлю пальним.
Доводи апеляційної скарги є безпідставними, спростовуються наведеним вище та не впливають на правомірність висновків суду першої інстанції, оскільки зміст апеляційної скарги, яка частково дублює відзив на позовну заяву, поданий до суду першої інстанції, містить виключно суб`єктивне бачення відповідачем обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, відтак підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору. 
Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області  залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2024 у справі № 520/4805/24 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	В.Б. Русанова    О.В. Присяжнюк