П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  600/4206/23-а 
                                                         Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Левицький Василь Костянтинович 
Суддя-доповідач -  Сушко О.О.   
01 жовтня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сушка О.О. 
суддів:  Залімського І. Г.  Мацького Є.М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на військовій службі у період дії воєнного стану, за жовтень та листопад 2022 року;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на військовій службі у період дії воєнного стану, за жовтень та листопад 2022 року;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, у розмірі 70000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 01.10.2022 по 22.10.2022;
- зобов`язати відпорвідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, у розмірі 70000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 01.10.2022 по 22.10.2022.
Відповідно до рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
На обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що під час проходження військової служби відповідач протиправно не виплатив у жовтні та листопаді 2022 року додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на військовій службі у період дії воєнного стану та у розмірі 70000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів. Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди, оскільки притягнення його до дисциплінарної відповідальності не може бути підставою для позбавлення права на виплату йому додаткової винагороди за період з жовтня по листопад 2022 року. На думку позивача, наведений в Дисциплінарному статуті ЗСУ перелік видів дисциплінарних стягнень є вичерпним і додатковому розширенню не підлягає, а тому застосування такого виду дисциплінарного стягнення як позбавлення додаткових доплат до грошового забезпечення не передбачена нормами Дисциплінарного статуту, отже знаходиться поза межами правового поля. Крім того, позивач зазначав, що постанова Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 також не містить будь яких виключень щодо можливості позбавлення додаткової винагороди, яка має виплачуватись військовослужбовцю.
Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
У періоди з 08.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.07.2022 по 31.07.2022, з 01.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 22.10.2022 позивач приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії), що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 24.10.2022 № 7642. Підстава видання довідки: бойове розпорядження ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 1771 від 04.04.2022; наказ командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 89 від 06.04.2022.
У періоди з 01.12.2022 по 11.12.2022 та з 15.12.2022 по 31.12.2022 позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Баштанському та Миколаївському районі Миколаївської області, в Краматорському районі Донецької області, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 29.03.2023 № 3166. Підстава видання довідки: витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 342 від 15.12.2022; бойове розпорядження ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №1771 від 04.04.2022; витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 89 від 06.04.2022; витяг із підсумкового бойового донесення командира військової частини НОМЕР_1 від 27.04.2022 №447; витяг із підсумкового бойового донесення командира військової частини НОМЕР_1 від 25.12.2022 № 6952/дск.
Згідно інформації наведеної в листі військової частини НОМЕР_1 від 14.04.2023 № 3854, за період з 01.10.2022 по 30.11.2022 військовослужбовцеві (позивачу) не було нараховано додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн в зв`язку з вчиненням ним правопорушення, а саме: невихід на службу без поважних причин (наказ командира в/ч НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування» № 1560 від 23.11.2022)».
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, частинами другою-четвертою статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.92 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України від 20.12.91 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
У частині другій статті 9 цього Закону установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
В силу першого частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців та їх розміри визначені постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".
Абзацом другим частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України постановлено ввести в Україні воєнний стан.
Цього ж дня (24.02.2022) Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
У відповідності до пункту 4 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" Кабінет Міністрів України [зобов`язаний] невідкладно: 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.
За змістом пунктом 6 Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" Кабінету Міністрів України [доручено] забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.
На виконання цих указів Кабінет Міністрів України видав постанову "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168, якою, серед іншого, передбачив на період дії воєнного стану виплату для військовослужбовців додаткової винагороди (далі - Постанова № 168).
Відповідно до пункту 1 Постанови № 168 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Слід звернути увагу, що у цій постанові Кабінет Міністрів України визначив перелік військовослужбовців за видами військових формувань, на яких поширено дію цієї постанови, та розмір вищевказаної додаткової винагороди.
Водночас реалізація цитованих приписів указаної постанови вимагала визначення порядку та умов виплати такої додаткової винагороди, виходячи з того, що формулювання "а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів … в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах" є нечітким та породжує істотні труднощі у його правозастосуванні, що, насамперед, пов`язано із застосуванням сполучника "або", який має розділовий характер.
У постанові від 22.11.2023 у справі № 520/690/23 Верховний Суд констатував, що "текстуальний виклад цієї частини пункту 1 Постанови № 168 має широкий зміст, що за певних умов могло б спричиняти неоднакове її розуміння та застосування, наслідком чого може бути необґрунтована невиплата військовослужбовцю додаткової винагороди або, навпаки, виплата за відсутності для цього підстав".
Конкретизація умов, визначених цитованим положенням пункту 1 Постанови № 168, залежить від типу військового формування (роду військ), в якому проходить службу військовослужбовець, у зв`язку з чим подальшими змінами, внесеними Постановою від 07.07.2022 № 793 (застосовується з 24.02.2022), Постанова № 168 доповнена пунктом 2-1, яким установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів".
Відповідно до статті 8 Закону України "Про Збройні Сили України" від 06.12.1991 № 1934-XII Міністр оборони України здійснює військово-політичне та адміністративне керівництво Збройними Силами України, а також інші повноваження, передбачені законодавством, в тому числі визначає порядок виплати грошового забезпечення (абзац другий частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII).
Наказом Міністра оборони України від 01.04.2022 № 98, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05.04.2022 за № 382/37718 (застосовується з 24.02.2022), внесено зміни до Порядку № 260 шляхом доповнення розділу І пунктом 17, відповідно до якого на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Так, з метою врегулювання виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168, Міністр оборони України видав директиви від 07.03.2022 № 248/1217, від 25.03.2022 № 248/1298, від 18.04.2022 № 248/1529, доведені до кожної окремої військової частини (установи) телеграмами (діяли до 01.06.2022), окреме доручення від 23.06.2022 № 912/з/29.
В окремому дорученні від 23.06.2022 № 912/з/29, яке застосовується з 01.06.2022, Міністр оборони України визначив, що необхідно розуміти під терміном "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів" (далі - бойові дії або заходи), до складу якого, серед іншого, змістовно включено виконання військовослужбовцем бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями.
Пунктом 3 цього окремого доручення установлено райони ведення бойових дій визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави - відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України.
Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:
- бойовий наказ (бойове розпорядження);
- журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
- рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
Пунктом 4 цього ж окремого доручення установлено керівникам органів військового управління, штабів угруповань військ (сил), штабів тактичних груп, командирам військових частин (установ, навчальних закладів), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляти органи військового управління, військові частини (установи, навчальні заклади) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку № 1 до цього доручення.
У разі, якщо військовослужбовці були відряджені до військових частин (установ), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави з однієї військової частини, то безпосередня участь у бойових діях цих військовослужбовців може підтверджуватися однією довідкою з відображенням в ній терміну безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця за формою, наведеною в додатку № 2 до цього доручення.
У підставах про видання таких довідок обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.
Надати право керівникам органів керівникам органів військового управління, штабів угруповань військ (сил), штабів тактичних груп, перелік яких затверджений Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України, включати до таких довідок терміни безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах починаючи з 24.02.2022.
Пунктом 5 окремого доручення установлено виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн або 30000 грн здійснювати на підставі наказів:
- командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) - особовому складу військової частини;
- керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.
В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 грн за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо.
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (пункт 6 окремого доручення від 23.06.2022 № 912/з/29).
За приписами підпункту 9.4 пункту 9 окремого доручення вимагалось до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень не включати військовослужбовців, які, серед іншого, самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертували за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).
Отже, із наведеного аналізу видно, що за процедурою, встановленою вищенаведеними приписами Окремого доручення, встановлено ряд підстав для не включення військовослужбовців до наказу про виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168 у конкретному місяці, зокрема, у разі самовільного залишення військової частини за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира.
Матеріалами справи підтверджується, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.10.2022 № 282, позивача визнано таким, що вибув у відпустку за сімейними обставинами терміном на 10 діб з 19.10.2022 по 30.10.2022, без урахування часу необхідного для проїзду. Цим же наказом знято позивача з продовольчого забезпечення з 19.10.2022.
31.10.2022 командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ (по стройовій частині) № 297, яким визнано позивача таким, що безпідставно відсутній на службі з 31.10.2022. Цим же наказом знято позивача з усіх видів забезпечення з 31.10.2022.
07.11.2022 командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ (по стройовій частині) № 304, яким визнано позивача таким, що прибув та приступив до виконання службових обов`язків з 07.11.2022, як такий, що був безпідставно відсутній на службі. Цим же наказом поставлено позивача на всі види забезпечення з 07.11.2022.
23.11.2022 командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 1560 “Про результати службового розслідування”, яким наказано вважати завершеним службове розслідування призначене наказом № 1439 від 31.10.2022 (п. 1 Наказу).
Визнано встановленим факт нез`явлення вчасно з відпустки в район виконання завдання 1 протитанкової артилерійської батареї 89 протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 тривалістю сім діб (з 08:00 години 31 жовтня 2022 року по 08:00 годину 07 листопада 2022 року) номером обслуги 4 гармати 2 протитанкового артилерійського взводу 1 протитанкової артилерійської батареї 89 протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_1 (п. 2 Наказу).
За порушення вимог ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст. 11, 12, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яке виявилось у недодержанні законодавства України, ухиленні від військової служби, самоусуненні від виконання службових обов`язків, номера обслуги 4 гармати 2 протитанкового артилерійського взводу 1 протитанкової артилерійської батареї 89 протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 , притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення сувора догана (п. 4 Наказу).
Згідно п. 5 вказаного наказу, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, наказано не виплачувати номеру обслуги 4 гармати 2 протитанкового артилерійського взводу 1 протитанкової артилерійської батареї 89 протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_1 щомісячні премії за жовтень 2022 року та листопад 2022 року, в зв`язку з нез`явленням вчасно з відпустки в район виконання бойового завдання 1 протитанкової артилерійської батареї 89 протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , в АДРЕСА_1 .
У зв`язку із самовільним залишенням частини, наказами командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 04.11.2022 № 1462 та від 04.12.2022 № 1619, наказано не виплачувати позивачу додаткову винагороду за жовтень, листопад 2022 року.
Дослідженням наказів командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 04.11.2022 № 1462 та від 04.12.2022 № 1619 встановлено, що зазначені накази видано відповідачем із урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (зі змінами) та на підставі окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29.
Відтак, враховуючи, що позивач вважається таким, що самовільно залишив військову частину, суд вважає, що позивачу правомірно з жовтня по листопад 2022 року включно не виплачено додаткову винагороду.
Разом з тим, слід враховувати, що факт самовільного залишення позивачем військової частини у період з 31.10.2022 по 07.11.2022 останній не заперечує, докази на противагу цьому не надав.
Водночас, є безпідставними доводи позивача, що Окреме доручення не є актом Міноборони, а отже, на підставі вказаного доручення позивача не може бути позбавлено додаткової грошової винагороди, з огляду на те, що Постановою № 168 чітко визначено право керівника відповідного міністерства встановлювати порядок і умови виплати додаткової винагороди.
Між тим, у вказаній нормі не зазначено вид документа, яким керівники відповідних міністерств мають визначити порядок і умови виплати додаткової винагороди.
Також, на державну реєстрацію не подаються акти, спрямовані на організацію виконання рішень вищестоящих органів і власних рішень міністерств, інших органів виконавчої влади, що не мають нових правових норм.
Як видно із змісту окремого доручення Міністра оборони України № 912/з/29 від 23.06.2022, положення якого враховані при виданні наказів про позбавлення позивача додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168 за період жовтень – листопад 2022 року, - воно прийнято з метою врегулювання виплат військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168. Тобто, вказане доручення Міністра оборони України спрямоване на організацію виконання рішення вищестоящого органу - постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, та з метою детального роз`яснення порядку виплати та/або невиплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, враховуючи різні ситуації (виконання бойових завдань, перебування на стаціонарному лікуванні, вживання спиртних напоїв військовослужбовцями тощо), що трапляються під час несення військової служби в умовах воєнного стану.
Протиправність невиплати відповідачем спірної винагороди позивач обґрунтовує відсутністю такого виду дисциплінарного стягнення як позбавлення додаткових доплат до грошового забезпечення відповідно до Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України. Однак, такі твердження позивача суд вважає безпідставними з огляду на таке.
Так, Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг (далі – Дисциплінарний статут, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Статтею 4 Дисциплінарного статуту передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:
- додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів;
- бути пильним, зберігати державну та військову таємницю;
- додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;
- виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;
- поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
В силу частини 5 Дисциплінарного статуту за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.
Статтею 45 Дисциплінарного статуту встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.
Згідно з статтею 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
У відповідності до ст. 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Згідно доводів позивача, Дисциплінарним статутом не передбачено такого виду дисциплінарного стягнення як позбавлення додаткових доплат до грошового забезпечення. Водночас, за доводами позивача, Постанова № 168 також не містить будь-яких виключень щодо можливості позбавлення додаткової винагороди, яка має виплачуватись військовослужбовцю за перебування на військовій службі у період дії воєнного стану.
Однак, такі доводи позивача є хибними та такими, що повністю спростовуються, оскільки в період з 31.10.2022 по 07.11.2022 позивач за інформацією відповідача, здійснив правопорушення "самовільне залишення військової частини", що знайшло своє відображення у відповідних наказах відповідача, які позивачем не оскаржено в судовому порядку.
Тобто, позбавлення позивача додаткової грошової винагороди за ці періоди у відповідних розмірах згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 з урахуванням окремого рішенням Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29, є цілком обґрунтованим.
Враховуючи наведене, в діях відповідача відсутні ознаки протиправності щодо не нарахування та невиплати позивачу за спірний період додаткової грошової винагороди у відповідних розмірах згідно Постанови № 168, та як наслідок, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність відповідача.
Положеннями п. 23 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що похідна позовна вимога це вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
Оскільки позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168, у розмірі 30000,00 грн та 70000,00 грн, є похідними вимогами та залежить від задоволення основних вимог, то не підлягають до задоволення.
На переконання суду, незгода позивача з діями (бездіяльністю) відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу за спірний період додаткової винагороди згідно Постанови № 168, які вчинені на виконання наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 23.11.2022 № 1560, від 04.11.2022 № 1462 та від 04.12.2022 № 1619, якими наказано притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності та не виплачувати йому додаткову винагороду за жовтень - листопад 2022 року, є підставою для звернення до суду з позовною заявою, з урахуванням вимог Дисциплінарного статуту та КАС України, про визнання протиправними та скасування вказаних наказів.
Доказів оскарження наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 23.11.2022 № 1560, від 04.11.2022 № 1462 та від 04.12.2022 № 1619, якими наказано притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності та не виплачувати йому додаткову винагороду за жовтень - листопад 2022 року, останній до суду не надав.
Тобто, згадані вище накази є чинними та підлягають до виконання (застосування).
Слід звернути увагу, що правомірність прийняття відповідачем вказаних наказів відносно позивача виходить за межі предмету спору у даній справі, тому під час розгляду вказаної справи судом не надається правова оцінка вказаним наказам.
З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов вірного переконання, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права.
Відтак, вказана обставина є окремою підставою для відмови в задоволенні позову.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 
          
Головуючий	 	 	Сушко О.О.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Залімський І. Г.    Мацький Є.М.